165 research outputs found
Katsaus Oamkin hankekirjoon
Oulun seudun ammattikorkeakoulun hanketoiminnan tutkimista ja seurantaa varten on otettu kĂ€yttöön neliportainen hankeluokittelu. Luokittelussa hankkeet jaetaan tutkimus-, kehittĂ€mis-, koulutus- ja sisĂ€isiin hankkeisiin. Tutkimus- ja kehittĂ€mishankkeet jaetaan edelleen neljÀÀn alaluokkaan sen mukaan, mikĂ€ hankkeiden aihepiiri on. Luokittelun tuloksena voidaan todeta, ettĂ€ Oamkin hankkeet jakautuvat hyvin ammattikorkeakouluille asetettuja tutkimus- ja kehittĂ€mistoiminnan tavoitteita ajatellen. Hanketoiminta â kuten muukaan t&k-toiminta â ei ole kuitenkaan vielĂ€ sillĂ€ tasolla, ettĂ€ se parhaalla mahdollisella tavalla tukisi koulutustehtĂ€vÀÀ tai työelĂ€mÀÀ sen kehittĂ€mishaasteissa
Lapsen edun toteutuminen valtion koulukotien erityisen huolenpidon
TÀmÀn pro gradu -tutkielman aiheena on selvittÀÀ ja kuvata, mistÀ valtion koulukotien erityisen huolenpidon jakson sisÀltö koostuu. Kyse on laadullisesta tutkimuksesta, jonka tavoitteena on erityisen huolenpidon jakson sisÀllön selittÀminen ja sÀÀnnönmukaisuuksien sekÀ rakenteiden osoittaminen. EsitÀn sisÀltöÀ esiensisijaisesti asiantuntijoiden kertomusten avulla. Tutkimuskysymykseni on, mistÀ erityisen huolenpidon jakso koostuu, ja mikÀ on sen suhde lapsen etuun? Tutkielman teoreettisen viitekehyksen muodostavat laki ja lapsen edun kÀsite. Erityisen huolenpidon keskeisinÀ konteksteina toimivat lastensuojelu ja koulukoti.
Tutkielman tulosten mukaan valtion koulukotien erityisessÀ huolenpidossa lapsi nÀhdÀÀn ainutkertaisena, arvokkaana ja tasa-arvoisena yksilönÀ, jonka tulee saada aina yhtÀ hyvÀ kohtelu, kuin muutkin lapset. Tutkimuksen johtopÀÀtöksenÀ on se, ettÀ valtion koulukotien erityinen huolenpito on lapsen edun mukaista toimintaa, jota ohjaavat useat toisiaan tukevat teoriat ja menetelmÀt. TyöskentelyÀ ohjaavat jaksolle asetetut tavoitteet. Lapsen tilannetta ja tavoitteiden saavuttamista arvioidaan moniammatillisesti koko jakson ajan. VuorovaikutusmenetelmÀt olivat
vahvasti haastateltavien kertomuksissa ja niitÀ kÀytetÀÀn niin yksilö- kuin ryhmÀtyömenetelmissÀkin. Jatkuva aikuisten lÀsnÀolo ja saatavuus sekÀ arjen struktuuri ovat keskeisiÀ menetelmiÀ erityisen huolenpidon jaksoilla. Arjen struktuurista vastaa koulutettu ja ammattitaitoinen henkilökunta, jonka työskentelyÀ ohjaa ratkaisu- ja voimavarakeskeinen nÀkökulma. Arjen struktuuri muodostuu koulunkÀynnistÀ, ruokailuista, harrastuksista, sÀÀnnöllisestÀ vuorokausirytmistÀ, sekÀ yksilö- ja ryhmÀtyöskentelystÀ. Arjen struktuurin vakauttamisen tavoite
perustuu traumalÀhtöiseen ajatteluun ja sitÀ ohjaa traumateoria. Strukturoidun hoitomallin taustalla ovat teoriapohjana kognitiivinen ja ratkaisukeskeinen malli, joka huomioi lapsen kÀytöshÀiriöt ja traumataustat. Hoitomalli perustuu tÀmÀn lisÀksi kiintymyssuhdeteoriaan ja kognitiivisbehavioraalisen kehitysteoriaan
LÀnsimaisen perhesurmaajan taustatekijÀt
TÀmÀ Pro Gradu -tutkielma koostui julkaisuharkintaan lÀhetetystÀ tieteellisestÀ artikkelista LÀnsimaisen perhesurmaajan taustatekijÀt (Remahl A, Aho A L, Fröjd, S) ja artikkelia tÀydentÀvÀstÀ kirjallisuusosiosta. Tieteellinen artikkeli on systemaattinen kirjallisuuskatsaus, jonka tarkoituksena oli selvittÀÀ lÀnsimaisten perhesurmaajien taustatekijöitÀ. Tutkimuskysymys oli: Millaisia ovat lÀnsimaisen perhesurmaajan taustatekijÀt? Kirjallisuuskatsauksen aineisto haettiin systemaattista kirjallisuushakua noudattaen Arto-, Medic-, Cinahl-, Medline-, EBSCOhost Academic Search Premier- ja Social Services abstracts -tietokannoista. SuomenkielisinÀ hakusanoina kÀytettiin sanoja perhesurma, lapsensurma, perhesurma-itsemurha, murha, surma, lapsensurma-itsemurha, laajennettu itsemurha ja itsemurha. EnglanninkielisinÀ hakusanoina kÀytettiin sanoja familicide, family homicide, familicide-suicide, filicide-suicide, extended suicide, child murder, family murder, filicide ja infanticide. Hakutuloksena saatiin yhteensÀ 4139 artikkelia. Kirjallisuuskatsauksen lopullinen aineisto (n=32) muodostui ennalta valittujen sisÀÀnottokriteerien ja prosessin aikana muotoutuneiden poissulkukriteerien perusteella. Aineisto on analysoitu sisÀllönanalyysilla.
Perhesurmaajien taustatekijĂ€t luokiteltiin surmattujen mÀÀrĂ€n, surmaajan sukupuolen ja mahdollisen itsemurhan mukaan. MÀÀritellyt luokat ovat koko perheen surmaaja, lapsensa surmannut isĂ€, lapsensa surmannut Ă€iti, lapsensurma-itsemurhan tehnyt isĂ€ ja lapsensurma-itsemurhan tehnyt Ă€iti. Kirjallisuuskatsauksen tulosten perusteella lĂ€nsimaisten perhesurmaajien taustatekijöissĂ€ on havaittavissa yhdenmukaisuutta. Kaikissa perhesurmaluokissa esiintyi psyykkistĂ€ epĂ€tasapainoisuutta, vĂ€kivaltaisuutta ja rikollisuutta. Itsemurhan yhdistyminen perhesurmaan on surmaajia toisistaan eniten erottava tekijĂ€. PerheensĂ€ lisĂ€ksi itsensĂ€ surmanneet kĂ€rsivĂ€t muita useammin masennuksesta. He hakeutuivat muita perhesurmaluokkia harvemmin mielenterveysongelmien hoitoon. Surma-itsemurhan tehneet vanhemmat olivat vĂ€hemmĂ€n vĂ€kivaltaisia ja harvemmin itsetuhoisia, kuin muiden perhesurmaluokkien vanhemmat. ĂideillĂ€ esiintyi isiĂ€ hieman useammin mielenterveysongelmia, mikĂ€ oli ainoa havaittu ero sukupuolten vĂ€lisissĂ€ taustatekijöissĂ€. LĂ€nsimaisen perhesurmaajan taustatekijöissĂ€ ilmeni yhdenmukaisuutta, kuitenkaan yhtĂ€ profiilia ei voida asettaa.
Aineistonvalinnan lÀpinÀkyvyys, tarkkuus ja rehellisyys lisÀÀvÀt systemaattisen katsauksen luotettavuutta. Artikkelia tÀydentÀvÀssÀ kirjallisuusosassa kuvataan kirjallisuuskatsauksen aineistovalintaa tarkemmin, kuin artikkelissa oli mahdollista. TÀmÀn systemaattisen katsauksen keskeisimpiÀ vaiheita oli tutkimuskysymystÀ vastaavan aineiston systemaattinen hakeminen artikkelitietokannoista ja artikkelien valintaprosessi. Hakusanat tietokantakohtaisia hakuja varten oli valittava huolella mahdollisimman relevanttien artikkelien löytÀmiseksi. Artikkelit valittiin systemaattisesti etukÀteen ja prosessin aikana mÀÀriteltyjÀ artikkelien sisÀÀnotto- poissulkukriteereitÀ noudattaen
Krooninen vÀsymysoireyhtymÀ : Etiologia, diagnostiikka, hoito sekÀ kuntoutusinterventiot
TÀmÀn kroonisen vÀsymysoireyhtymÀn (KVO) diagnostiikkaa, etiologiaa ja hoitokeinojen vaikuttavuutta koskevan selvityksen menetelminÀ ovat systemaattinen kirjallisuuskatsaus ja kysely. Aiheen laajuuden vuoksi liikkeelle lÀhdettiin julkaistuista systemaattisista kirjallisuuskatsauksista, ja nÀistÀ saatavaa tietoa tÀydennettiin uusilla alkuperÀistutkimuksilla. Katsausten ja hoitotutkimusten laatu arvioitiin ja nÀytönaste arvioitiin lopputulosmuuttujittain. Suomen hoitokÀytÀnnöistÀ haettiin lisÀtietoa KVO-potilaille sekÀ heitÀ hoitaville lÀÀkÀreille suunnatulla kyselyllÀ. Työ on tehty elokuun 2015 ja marraskuun 2016 vÀlisenÀ aikana. Kroonisen vÀsymysoireyhtymÀn riskitekijöitÀ ovat traumaattiset kokemukset, aiempi masennus, yliaktiivinen elÀmÀntapa ja tÀydellisyyden tavoittelu mutta toisaalta myös passiivisuus tai liikunnan vÀlttely. ImmuunijÀrjestelmÀ, neuroendokriininen jÀrjestelmÀ ja autonominen hermosto ovat osallisia oireyhtymÀn patofysiologiassa. PitkÀkestoisella stressillÀ nÀyttÀÀ olevan tÀrkeÀ vÀlittÀvÀ rooli. Kroonisen vÀsymysoireyhtymÀn diagnostiikassa oleellista on muiden vÀsymystÀ aiheuttavien, mahdollisesti henkeÀ uhkaavien, sairauksien poissulku. Erotusdiagnostiikkaa tehdÀÀn myös muiden vÀsymyksenÀ ilmenevien oireyhtymien tunnistamiseksi. TaudinmÀÀritykseen on kÀytettÀvissÀ useita erilaisia kansainvÀlisiÀ diagnostisia kriteeristöjÀ. Kansallisia hoitosuosituksia tarvittaisiin yhdenmukaistamaan KVO-potilaiden nykyisellÀÀn kirjavaa diagnostiikkaa ja hoitoa Suomessa. Porrastettu fyysinen harjoittelu ja kognitiivis-behavioraalinen terapia ovat pitkÀÀn olleet ainoita hoitoja, joiden vaikuttavuudesta on kohtalaista nÀyttöÀ. KÀytössÀ on myös lÀÀkkeitÀ ja terapioita, joita on tutkittu vain hyvin vÀhÀn tai ei ollenkaan. Rintatolimodi ja rituksimabi ovat laskimonsisÀisesti annosteltavia lÀÀkeaineita, joilla nÀyttö KVO-potilaiden fyysisen toimintakyvyn parantajina on heikko. Sama pÀtee muun muassa suun kautta annosteltuun hydrokortisoniin, yrttilÀÀkkeisiin ja ravintolisiin.peerReviewedVertaisarvioit
Utilization and safety of onabotulinumtoxinA for the prophylactic treatment of chronic migraine from an observational study in Europe
Objective To examine treatment utilization patterns and safety of onabotulinumtoxinA for the prophylactic treatment of chronic migraine in routine clinical practice. Background Clinical trials support onabotulinumtoxinA for the prophylaxis of headache in patients with chronic migraine, but real-world data are limited. Design/methods A prospective, observational, post-authorization study in adult patients with chronic migraine treated with onabotulinumtoxinA. Data were collected at the first study injection and approximately every three months for 52 weeks for utilization and 64 weeks for safety data, and summarized using descriptive statistics. Results Eighty-five physicians (81% neurologists) at 58 practices in the United Kingdom, Germany, Spain, and Sweden participated and recruited 1160 patients (84.2% female, median age 46.6 years). At baseline, 85.8% of patients had physician diagnoses of chronic migraine/transformed migraine and reported an average of 11.3 (SD=6.9) severe headache days per 28 days;50.6% had previously used onabotulinumtoxinA for chronic migraine. A total of 4017 study treatments were observed. The median number of injection sites (n=31) and total dose (155 U) were consistent across all treatment sessions, with a median 13.7 weeks observed between sessions. At least one treatment-related adverse event was reported by 291 patients (25.1%);the most frequently reported treatment-related adverse event was neck pain (4.4%). Most patients (74.4%) were satisfied/extremely satisfied with onabotulinumtoxinA treatment. Conclusions Patient demographics/characteristics are consistent with published data on the chronic migraine population. Utilization of onabotulinumtoxinA treatment for chronic migraine appears to be consistent with the Summary of Product Characteristics and published PREEMPT injection paradigm. No new safety signals were identified
SlÀkten, sisun, socialpolitiken : Utvecklingen av den sociala tryggheten i Finland
20,00 euro
Individual Oligodendrocytes Have Only a Few Hours in which to Generate New Myelin Sheaths In Vivo
The number of myelin sheaths made by individual oligodendrocytes regulates the extent of myelination, which profoundly affects central nervous system function. It remains unknown when, during their life, individual oligodendrocytes can regulate myelin sheath number in vivo. We show, using live imaging in zebrafish, that oligodendrocytes make new myelin sheaths during a period of just 5 hr, with regulation of sheath number after this time limited to occasional retractions. We also show that activation and reduction of Fyn kinase in oligodendrocytes increases and decreases sheath number per cell, respectively. Interestingly, these oligodendrocytes also generate their new myelin sheaths within the same period, despite having vastly different extents of myelination. Our data demonstrate a restricted time window relative to the lifetime of the individual oligodendrocyte, during which myelin sheath formation occurs and the number of sheaths is determined
Axonal domains:role for paranodal junction in node of Ranvier assembly
SummaryA new study shows that communication between axons and glia at the paranodal junction can orchestrate the formation of the node of Ranvier
Integrin-mediated axoglial interactions initiate myelination in the central nervous system
All but the smallest-diameter axons in the central nervous system are myelinated, but the signals that initiate myelination are unknown. Our prior work has shown that integrin signaling forms part of the cellâcell interactions that ensure only those oligodendrocytes contacting axons survive. Here, therefore, we have asked whether integrins regulate the interactions that lead to myelination. Using homologous recombination to insert a single-copy transgene into the hypoxanthine phosphoribosyl transferase (hprt) locus, we find that mice expressing a dominant-negative ÎČ1 integrin in myelinating oligodendrocytes require a larger axon diameter to initiate timely myelination. Mice with a conditional deletion of focal adhesion kinase (a signaling molecule activated by integrins) exhibit a similar phenotype. Conversely, transgenic mice expressing dominant-negative ÎČ3 integrin in oligodendrocytes display no myelination abnormalities. We conclude that ÎČ1 integrin plays a key role in the axoglial interactions that sense axon size and initiate myelination, such that loss of integrin signaling leads to a delay in myelination of small-diameter axons
Time-Lapse Imaging of the Dynamics of CNS Glial-Axonal Interactions In Vitro and Ex Vivo
Myelination is an exquisite and dynamic example of heterologous cell-cell interaction, which consists of the concentric wrapping of multiple layers of oligodendrocyte membrane around neuronal axons. Understanding the mechanism by which oligodendrocytes ensheath axons may bring us closer to designing strategies to promote remyelination in demyelinating diseases. The main aim of this study was to follow glial-axonal interactions over time both in vitro and ex vivo to visualize the various stages of myelination.We took two approaches to follow myelination over time: i) time-lapse imaging of mixed CNS myelinating cultures generated from mouse spinal cord to which exogenous GFP-labelled murine cells were added, and ii) ex vivo imaging of the spinal cord of shiverer (Mbp mutant) mice, transplanted with GFP-labelled murine neurospheres. We demonstrate that oligodendrocyte-axonal interactions are dynamic events with continuous retraction and extension of oligodendroglial processes. Using cytoplasmic and membrane-GFP labelled cells to examine different components of the myelin-like sheath, we provide evidence from time-lapse fluorescence microscopy and confocal microscopy that the oligodendrocytes' cytoplasm-filled processes initially spiral around the axon in a corkscrew-like manner. This is followed subsequently by focal expansion of the corkscrew process to form short cuffs, which then extend longitudinally along the axons. We predict from this model that these spiral cuffs must extend over each other first before extending to form internodes of myelin.These experiments show the feasibility of visualizing the dynamics of glial-axonal interaction during myelination over time. Moreover, these approaches complement each other with the in vitro approach allowing visualization of an entire internodal length of myelin and the ex vivo approach validating the in vitro data
- âŠ