251 research outputs found
Színek és évek. 10–14 évesek színnevekre adott asszociátumai 1985-ben és 2006-ban
Tanulmányunk szűkebben az anyanyelvi nevelés szakembereihez szól. Tágabb értelemben azonban minden pedagógushoz, hiszen az anyanyelvvel – ilyen vagy olyan módon – valamennyien kapcsolatba kerülnek. E kapcsolat tartalmának egyik fontos eleme a tanulói szókincs, mind mennyiségi, mind minőségi tekintetben. Tudni kell tehát azt is, hogy tanítványaink mennyi szót birtokolnak, illetve a „belső” szótárnak (agyi szótárnak, mentális lexikonnak) milyen a szerveződése
Egy pattintott kőeszköz elkészítése: rendszer és technika. Magyar kifejezések a technológiai vizsgálatokhoz II.
A nyelvi kreativitás egy aspektusa
A szójelentés kitalálása több (kísérletünkben: három) mikrokontextus (mondat)
segítségével az idegen nyelvek tanulásához szükséges kreativitás mozzanatát állítja
előtérbe. A nyelvet tanulók (kísérletünkben részt vevő gyerekek) az ismeretlen
szó jelentésének kitalálásához kétféle ismeretet kell, hogy mozgósítsanak:
a) eddigi idegen nyelvi ismereteiket (melyekből azonban az új jelentés közvetlenül
nem vezethető' le),
b) nyelven kívüli, a valóságra vonatkozó ismereteket.
3.2. A helyes megfejtés a fentebb említett kétféle ismereten túl egy ellenőrző
művelet elvégzését is feltételezi. Ennek során a gyerek az általa kreált szójelentést
mindhárom mondatba behelyettesíti, és ha a behelyettesítés három értelmes kijelentést
eredményez (külön-külön és együttesen is), akkor a megoldás (a szójelentés) helyes.
3.3. Az eredmények azt mutatják, hogy a fentebb vázolt utat nem képes valamennyi
gyerek bejárni.
a) a gyerekeknek legalább 10%-a meg sem érti a feladatot, ők nem adnak semmiféle
megoldást.
b) A gyerekek kb. 50%-a helyes megoldást ad, s ez azt jelenti, hogy a helyes
megoldás szempontjából a szójelentés kitalálása nem szófaj- és mondatrész-függőségű..
c) A rossz megoldások azonban enyhén szófaj-, (mondatrész)-függőségűek: az
igei állítmány és a melléknévi jelző jelentésének kitalálása nehezebb, mint a főnévi
alanyé. Elemzésünkben ez úgy jelentkezett, hogy a főnévi alany jelentésének meghatározásában
kb. fele-fele arányban van egymással a rossz és az elfogadható (tehát se
nem rossz, se nem helyes) megoldás. A döntő különbség — a feladatban szereplő há-
rom szó között — az, hogy a melléknévi jelző és az igei állítmány jelentés meghatá-
rozásában nincs „elfogadható", azaz se nem jó, se nem rossz megoldás; ezeknél a jelentésmeghatározás
vagy jó (helyes), vagy rossz. Az átmenetiség („az elfogadható-
ság") a főnév elemi szemantikai összetevőkre („élő", „ember" stb.) való bonthatósá-
gával kapcsolatos. Más szavakkal: a mikrokontextus (az adott mondatok) a főnév
jelentésszerkezetét (jelentés-összetevőit) jobban átvilágítja, mint az igéét vagy a melléknévét.
Ez egyúttal a fentebbi feladat nyelvdidaktikai értékéről is vall: hasznosabbnak
tűnik e feladat a főnevek vonatkozásában (természetesen e kijelentés további
rendszeres vizsgálatot igényel).
3.4. A rossz megoldásoknak is megvan a maguk nyelvdidaktikai haszna: a kontrollművelet
elmaradása (csak egy mondat szempontjából helyes a megoldás) — sajá-
tos, szöveglingvisztikai eljárások bevezetését szorgalmazzák. A laza asszociációkon
alapuló rossz megoldások másféle nyelvpedagógiai javítást igényelnek.
A szójelentés feltárásának itt bemutatott módja — meggyőződésem szerint — jól
használható az idegen nyelvek tanításában: a tanulókat önálló munkára és gondolkodásra
készteti. A tanárnak ugyanakkor értékes adalékokat szolgáltat tanítványainak
— nem csak a szójelentésre vonatkozó — nyelvi ismereteiről
- …