22 research outputs found
Lo natural y lo artificial en Aristóteles y Francis Bacon : bases para la tecnologÃa moderna
El poder de la tecnologÃa contemporánea depende de su capacidad para imponerse a lo que la naturaleza ya tiene dado. En términos de la ontologÃa griega clásica, dicha capacidad se puede formular diciendo que la tecnologÃa puede sustituir lo natural por lo artificial. Para entender el significado de esta sustitución, el presente artÃculo estudia la concepción de lo natural y lo artificial en Aristóteles y en Francis Bacon, y analiza sus diferencias. Con ello se descubren los cambios que el mundo moderno realiza con respecto a la filosofÃa de la antigüedad, cambios que justifican la creencia contemporánea en el poder de la técnica y que sientan las bases de la tecnologÃa moderna.The power of contemporary technology depends on its ability to override what nature has already given. In terms of classical Greek ontology, such capacity can be formulated saying that technology can replace natural by artificial. To understand the meaning of this substitution, this article examines conception of the natural and the artificial in Aristotle and Francis Bacon, and analyzes their differences. This will discover the changes that the modern world make about the philosophy of antiquity, changes that justify the belief in the power of contemporary technics, and which lay the foundations of modern technology
Una crònica de Heidegger i «l'escà ndol de la filosofia del segle xx»
Amb la publicació, el 1927, d'Ésser i temps, Heidegger es guanya una reputació internacional. Però el 1933, Heidegger, el filòsof mundialment reconegut, esdevé Heidegger el nazi. La simpatia de Heidegger pels nazis ha estat qualificada de «l'escà ndol de la filosofia del segle XX». La història oficial de la implicació de Heidegger -que és la recolzada pel mateix Heidegger i pels seus apologistes- la veu com una implicació polÃtica de curta durada. D'altra banda, alguns crÃtics desqualifiquen el treball filosòfic de Heidegger a causa de la seva lleialtat al nazisme, i aixà mostren la relació intrÃnseca entre la filosofia de Heidegger i la seva polÃtica. Aquest article, en canvi, proposa una tercera via d'aproximació al tema, molt més fructÃfera. En aquesta lÃnia, es troben Foucault i Agamben. Es tracta d'assumir que Heidegger, pel fet d'haver comprès el nazisme, està en millors condicions que qualsevol altre filòsof per facilitar-nos-en la superació. Segons això, Heidegger serà un testimoni de l'encara avui dia imperant biopolÃtica.With the publication in 1927 of Being and Time Heidegger assured his international reputation. But in 1933 Heidegger the world-renowned philosopher became Heidegger the Nazi. The Heidegger's sympathy for the Nazis has been named «the scandal of philosophy of century 20th». The official story of Heidegger's involvement -that is, the one endorsed by Heidegger himself and his apologists- goes something like short-lived political involvement. On the other hand, critics disqualify the philosophical work of Heidegger because of their allegiance to Nazism, and, this way, they show the intrinsic relationship between Heidegger's philosophy and his politics. This article, however, proposes one third via of approach to the subject, much more fruitful. In this line Foucault and Agamben are. It is to assume that Heidegger, for the fact of having understood the Nazism, is under better conditions that any other philosopher to facilitate us its overcoming. According to this Heidegger will be a testimony of biopolitics, still prevailing nowadays
Tot el que veritablement passa em passa a mi
El conte de Borges es presenta a la lectura corn un enigma, un laberint de lectures ¡ d'històries.El conte de Borges es presenta a la lectura corn un enigma, un laberint de lectures ¡ d'històries.El conte de Borges es presenta a la lectura corn un enigma, un laberint de lectures ¡ d'històries
El cosmopolitisme cÃnic, un precedent del kantià ?
En aquest article es compara el cosmopolitisme de Kant amb el cosmopolitisme dels cÃnics antics. La comparació no és una tesi, és un mètode. L'objectiu és descobrir els elements comuns i també els que no es comparteixen. D'aquesta manera es poden arribar a definir les principals caracterÃstiques del cosmopolitisme modern. La conclusió més destacada és que, en la modernitat, representada per Kant, la ciutadania del món no és res més que el lÃmit ideal de la ciutadania polÃtica.In this article the cosmopolitism of Kant is compared with the old cosmopolitism of the ancient Cynics. The comparison is not a thesis, it is a method. The objective is to discover the common elements and also those that are not shared. This way, the main characteristics of the modern cosmopolitism can be defined. The most outstanding conclusion is that, in the modernity, represented by Kant, the citizenship of the world is not more than the ideal limit of the political citizenship
La identidad que se puede perder
Por regla general, la identidad es concebida como una tautologÃa. Por medio del análisis de La metamorfosis de Kafka y del Lager nazi, este artÃculo se adentra en el concepto de identidad. Los casos propuestos nos obligan a aceptar que la identidad se puede perder. Perdiendo la identidad, el hombre se mantiene siendo, pero deja de ser lo que fue. A la tautologÃa no le cabe no ser. De acuerdo con ello, la identidad no es una tautologÃa. Las posibilidades que proceden de la identidad ocupan completamente el lugar de la contingencia. Sólo es necesaria la posibilidad de la pérdida de la identidad. El presente artÃculo pasa revista a cómo todo ello influye en la noción de identidad consigo mismo y en el uso de las identidades en la labor polÃtica.Usually, identity is conceived like a tautology. By means of analysis of the Kafka's Metamorphosis and the nazi extermination camp, this article goes into the concept of identity. The proposed cases force us to accept that identity can to get lost. Losing the identity, the man keeps being, but he stopped being what he was. Tautology is not able not to be. Therefore, identity is not tautology. The possibilities that come from the identity busy the contingency's place. Only the possibility of loss of identity is necessary. This paper reports on how everything it affect the notion of personal identity and the use of the identities in the political work
La raó en el «gir estètic» de la filosofia (La racionalitat kantiana)
Tot seguit, em proposo d'examinar, des del punt de vista filosòfic, el denominat «gir estètic». Desenvolupo la suposició següent: el gir estètic és el centre de la controvèrsia filosòfica avui. La racionalitat kantiana és el marc en el qual porto a terme aquest estudi. En la secció 1, examino les nocions implicades en l'expressió «tenir raó». El resultat d'aquest examen mostra el joc de quatre conceptes: fonament, causa, facultat i correcció. En la secció 2, analitzo el joc de la raó en Aristòtil i en Kant, oposant tots dos paradigmes. En la secció 3, estudio l'herència kantiana en la problemà tica actual sobre la raó. Finalment, en la secció 4, plantejo l'escapçament del sistema kantià de la raó. Això em permet concloure que aquest escapçament descriu l'esdeveniment actual de la raó conegut com a «gir estètic».In what follows I intend to examine, under philosophical point of view, the aesthetic turn. I develop the following supposition: the aesthetic turn is in center of the philosophical argument today. Kant's rationality is the mark in which I carry out this study. In section 1, I examine the notions implied in the expression «possess reason». The result of this exam shows the game of four concepts: ground, cause, power and right. In section 2, I analyze the game of the reason in Aristotle and in Kant, opposing both paradigms. In section 3, I study the Kantian inheritance in current argument about reason. Lastly, in section 4, I out-line «the removal of head» from Kantian system of reason. I conclude that this «removal» describes the current event of the reason known as «aesthetic turn»