9 research outputs found
L'Escola de Cecs, Sordmuts i Anormals de l'Ajuntament de Barcelona (1911-1939): Una experiència truncada
Les dècades dels anys vint i trenta a Barcelona, però també a altres parts de
Catalunya i Espanya, es van caracteritzar per una gran efervescència de la renovació
pedagògica que ha estat a bastament estudiada. Però potser no ho ha estat tant la
influència que aquesta vitalitat pedagògica va tenir en l'educació de la infància amb
discapacitat. Aquest article es proposa resseguir una experiència rellevant, l'Escola de
Cecs, Sordmuts i Anormals de Barcelona, que l'any 1919 es va instal·lar a Vil·la Joana,
alhora que experimentava una important reforma, i la creació del Laboratori annex
d'Estudis i Investigacions. En aquells moments l'Escola passà a ser una institució molt
vinculada a la renovació pedagògica que vivia el país i a tenir-hi una projecció que
arribà més enllà de les seves fronteres. Aquest article recupera la història d'aquesta
Escola, des dels seus orígens l'any 1800 fins que el final de la Guerra Civil truncà aquella renovació. Les fonts documentals amb les quals treballem permeten no només
una reconstrucció institucional de la vida del centre, sinó entrar amb detall en el seu
funcionament intern i pedagògic, sense estalviar-nos els conflictes interns ni els greus
esdeveniments viscuts durant la guerra.The 1920s and 1930s in Barcelona, but also in other parts of Catalonia and Spain,
were characterized by the great effervescence of an educational reform that has been
extensively studied. Nonetheless, the influence of this vitality may not have been that
great regarding the education of children with disabilities. This article proposes to
follow a relevant experience, the College for the Deaf-mute, Blind and Abnormal
of Barcelona, which in 1919 settled in Vil·la Joana while experiencing an important
reform and the creation of the annexed Laboratory of Studies and Research. At that
time the school was moved to an institution closely linked to educational reform lived
in the country, having a presence in it and beyond its borders. This paper traces the
history of this school, since its origins in 1800 until the end of the Civil War that
truncates that renovation. The documentary sources we work with not only allow
institutional reconstruction of the life of the centre, but also go in detail in its internal
functioning and teaching, without avoiding all internal conflicts or serious events
experienced during the war.Las décadas de los años 20 y 30 en Barcelona, pero también en otras partes de
Cataluña y España, se caracterizaron por una gran efervescencia de la renovación
pedagógica que ha sido ampliamente estudiada. Pero tal vez lo ha sido menos la
influencia que esta vitalidad pedagógica tuvo en la educación de la infancia con discapacidad.
Este artículo se propone reseñar una experiencia relevante, la Escuela de
Ciegos, Sordomudos y Anormales de Barcelona, que el año 1919 se instaló en Vil·la Joana, al mismo tiempo que experimentaba una importante reforma, y la creación del
Laboratorio anexo de Estudios e Investigaciones. A partir de entonces la Escuela pasó
a ser una institución muy vinculada a la renovación pedagógica que vivía el país y a
tener una proyección más allá de sus fronteras. Este artículo recupera la historia de
esta Escuela, desde sus orígenes en 1800 hasta que el final de la Guerra Civil trunca
esa renovación. Las fuentes documentales con las que trabajamos permiten, no sólo
una reconstrucción institucional de la vida del centro, sino entrar con detalle en su
funcionamiento interno y pedagógico, sin ahorrarnos los conflictos internos ni los
graves acontecimientos vividos durante la guerra
¿Deficiencia, discapacidad o identidad cultural?: interpretación de la sordera y respuestas en el sistema educativo en España
Modelant la simptomatologia de l'esquizofrènia en les soques de rates romanes i en les genèticament heterogènies NIH-HS /
En aquesta Tesi es presenten quatre estudis que tenien l'objectiu de validar les rates romanes (RHA-I i RLA-I) com a model animal d'alguns símptomes rellevants per a l'esquizofrènia. L'Estudi 1 tenia com a objectiu principal fer la caracterització conductual de les rates romanes d'alta i baixa evitació (RHA-I i RLA-I, respectivament) i de les rates genèticament heterogènies NIH-HS en dues tasques relacionades amb els símptomes de l'esquizofrènia, com són els dèficits de filtratge atencional, mesurats amb la inhibició de la resposta de sobresalt per un prepols (PPI), i els dèficits de memòria de treball. A l'Estudi 2 es van investigar els efectes de l'aïllament social, sobre diverses conductes/fenotips: el filtratge atencional (PPI), l'ansietat, la hiperactivitat motora i la memòria. A l'Estudi 3 es van avaluar els efectes de substàncies antipsicòtiques (haloperidol i clozapina) i propsicòtiques (apomorfina, MK-801, DOI) sobre la PPI i l'activitat motora. Finalment, el quart estudi tenia l'objectiu d'estudiar les diferències d'expressió gènica de HTR1A i HTR2A entre les soques romanes, i entre rates NIH-HS seleccionades pel seus nivells extrems de PPI. Els resultats de l'Estudi 1 mostren que les rates RHA-I, comparades amb les RLA-I i les NIH-HS, tenen dèficits de PPI i de memòria de treball, i que les rates NIH-HS presenten valors alts (semblants als de les rates RLA-I) tant de PPI com de memòria de treball. A més a més, els resultats mostren correlacions positives entre la PPI i la memòria de treball. A l'Estudi 2, les rates RHA-I aïllades socialment manifesten dèficits de PPI, augment de l'ansietat, hiperactivitat i dèficits d'aprenentatge. A l'Estudi 3 vam observar que les rates RHA-I són més sensibles als efectes dels agonistes/antagonistes dopaminèrgics (apomorfina/haloperidol) sobre la PPI. Per altra banda, les rates RLA-I són més sensibles als efectes dels fàrmacs agonistes/antagonistes serotoninèrgics (DOI/clozapina) i a l' antagonista NMDA (MK-801) sobre la PPI. Els resultats de l'Estudi 4 mostren diferències entre soques en l'expressió gènica al còrtex prefrontal (dels gens HTR1A i HTR2A) i a l'estriat (del gen HTR2A), on les rates RHA-I mostren un increment de l'expressió en ambdós casos. Les rates NIH-HS seleccionades pels seus nivells de PPI també mostren diferències d'expressió del gen HTR1A al còrtex prefrontal. Globalment, els estudis augmenten la validesa aparent (Estudi 1 i 2), la validesa predictiva (Estudi 3) i la validesa de constructe (Estudi 4 i el 2 en menor mesura) de les rates RHA-I com a model animal d'alguns dels símptomes relacionats amb l'esquizofrènia.In this Thesis we present four studies that were aimed at validating the Roman rat strains (RHA-I and RLA-I) as an animal model of some schizophrenia-relevant symptoms. Study 1 was devoted to behaviorally characterize the Roman high- (RHA-I) and low-avoidance (RLA-I) rats, and the genetically heterogeneous rats (NIH-HS), in two tasks related to some schizophrenia-relevant symptoms, i.e. prepulse inhibition of the startle response (PPI, a measure of sensorimotor gating) and spatial working memory measured in the Morris water maze. In Study 2, we investigated the effects of chronic social isolation on several behaviours/phenotypes in the Roman rats: sensorimotor gating (PPI), anxiety, locomotor hyperactivity and spatial memory. In Study 3 we evaluated the effects of several antipsychotics (haloperidol and clozapine) and propsychotics (apomorphine, DOI and MK-801) on PPI and locomotor activity. Finally, Study 4 was aimed to evaluate whether there are differences in gene expression (of the HTR1A and HTR2A genes) between the Roman rat strains, and to see if these differences also appear between NIH-HS rats selected for their extremely high or low levels of PPI. The results of Study 1 show that RHA-I rats have PPI and working memory deficits and that NIH-HS rats present high levels of PPI and working memory. There are positive associations between PPI and working memory, since rats with high PPI (RLA-I and NIH-HS) also have a better performance in the working memory task. In Study 2, the socially-isolated RHA-I rats exhibit PPI deficits, increased anxiety, locomotor hyperactivity and spatial learning deficits. Study 3 shows that RHA-I rats are more sensitive to the effects of dopamine agonists/antagonists (apomorphine/haloperidol) on PPI, whereas RLA-I rats are more sensitive to the effects of serotonin agonists/antagonists (DOI/clozapine) and to the NMDA antagonist (MK-801) in the PPI test. The results of Study 4 show differences in gene expression between the Roman rats in the prefrontal cortex (HTR1A and HTR2A genes) and in the striatum (HTR2A gene), with RHA-I rats having enhanced expression of these genes. The NIH-HS rats selected for their extreme PPI levels also show differences of expression of the HTR1A gene in the prefrontal cortex. As a whole, the studies of the present Thesis increase the apparent validity (Study 1 and 2), the predictive validity (Study 3) and construct validity (Study 4 and Study 2 to a lesser extent) of the RHA-I rats as an animal model of some of the symptoms related to schizophrenia
Modulation of dopamine d1 receptors via histamine h3 receptors is a novel therapeutic target for huntington’s disease
Early Huntington’s disease (HD) include over-activation of dopamine D1 receptors (D1 R), producing an imbalance in dopaminergic neurotransmission and cell death. To reduce D1 R over-activation, we present a strategy based on targeting complexes of D1 R and histamine H3 receptors (H3 R). Using an HD mouse striatal cell model and HD mouse organotypic brain slices we found that D1 R-induced cell death signaling and neuronal degeneration, are mitigated by an H3 R antagonist. We demonstrate that the D1 R-H3 R heteromer is expressed in HD mice at early but not late stages of HD, correlating with HD progression. In accordance, we found this target expressed in human control subjects and low-grade HD patients. Finally, treatment of HD mice with an H3 R antagonist prevented cognitive and motor learning deficits and the loss of heteromer expression. Taken together, our results indicate that D1R-H3 R heteromers play a pivotal role in dopamine signaling and represent novel targets for treating HD