461 research outputs found
EARLY WARNING INDICATORS OF THE GLOBAL FINANCIAL CRISIS : Focus on bank profitability and funding in the United States 2004-2008
The global financial crisis began in the United States in 2007, when the housing prices collapsed. Depositary and financial institutions noticed that the values of mortgage-backed securities in their balance sheets were dramatically less than expected. The banksâ profitability started to decrease severely. As the risks increased, the short-term liquidity dried up, and the trust in the collateral securities weakened. The institutions had to resort to more complex funding options. The complex structures of financial instruments and, excessive securitization spread the crisis to the whole banking system. This caused a panic, which paralyzed the efficient functioning of the financial markets.
Private and public institutions tend to actively forecast and predict forthcoming crises and early warning indicators, that are sensitive to market changes vulnerabilities and by using econometric models. During the pre-crisis years in the U.S., the early warning indicators and early warning models failed to predict the beginning of the global financial crisis. The purpose of this study is to analyze, whether the beginning of the financial crisis could have been predicted with securitized short-term funding of the banking sector. The goal is to assess, if the volume of mortgage-backed securities, repurchase agreements and federal funds had a significant correlation and impact with bank profitability and return on equity. The question is whether these variables acted as early warning indicators. The data is from Worldscope-database and includes U.S. banks from 2004-2008. The empirical methods are linear multiple regression analysis and fixed-effects -regression analysis.
Generally, in the academic literature, the studied variables have seen to be a direct impact and effect to the causes of the global financial crisis. However, the results of this study are divergent. The linear regression model only finds a significant positive correlation between the repurchase agreements and return on equity. This implies, that using repurchase agreements as early warning indicators is applicable only, if there is a noticeable large collapse or decrease in the volume of the agreements. On the contrary, the fixed-effects mode does not find any significant correlations with any of the variables. The interpretation is, that the unique bank-specific time-invariant characteristics and effects were the real fundamental reasons and causes for the severity and the start of the crisis. Equally, the underlying risks of the securities had a significant impact on the start of the crisis and the collapse of bank profitability. Based on the results, the studied variables do not act on their own as good reliable early warning indicators, and in the econometric early warning models, the time-invariant underlying unique characteristics and risks should strongly be accounted for. By doing this, crisis early warning prediction based on bank securities would obtain more efficient and usable prediction models and forecasts.Globaali finanssikriisi sai alkunsa Yhdysvalloissa 2007 asuntomarkkinoiden hintojen romahtaessa. Rahoituslaitokset huomasivat taseissaan oleviensa asuntolainavakuudellisten arvopapereiden arvojen olevan nopeasti huomattavasti oletettua alhaisempia. Pankkien kannattavuus kÀÀntyi jyrkkÀÀn laskuun. Lyhytaikainen likviditeetti ehtyi riskien kasvaessa ja luottamus arvopaperien vakuuksiin heikkeni. Rahoituslaitokset joutuivat turvautumaan mon-imuotoisempiin rahoitusratkaisuihin. Rahoitusinstrumenttien monimutkaiset rakenteet ja liiallinen arvopaperistaminen levittivÀt kriisin nopeasti koko pankkijÀrjestelmÀÀn. TÀmÀ aiheutti paniikin, joka lamautti rahoitusmarkkinoiden tehokkaan toiminnan.
Yksityiset ja julkiset instituutiot pyrkivÀt aktiivisesti ennustamaan ja ennakoimaan tulevia kriisejÀ ja markkinoiden muutoksille herkkiÀ ennakoivia indikaattoreita kÀyttÀmÀllÀ ekonometrisia mallinnuk-sia. Ennen finanssikriisiÀ Yhdysvalloissa ennakoivat indikaattorit ja mallinnukset kuitenkin epÀonnistuivat ennustamaan kriisin alun. TÀmÀn tutkimuksen tarkoituksena on analysoida, mikÀli finanssikriisin alku olisi voitu ennakoida pankkijÀrjestelmÀn arvopaperistettujen ja lyhytaikaisen rahoituksen avulla. PÀÀmÀÀrÀnÀ on selvittÀÀ, oliko asuntolainavakuudellisilla arvopapereilla, takaisinostosopimuksilla sekÀ yhdysvaltain keskuspankin liikkeellelaskemien pankkien vÀlisten markkinoiden arvopapereilla merkittÀvÀ vaikutus pankkien kannattavuuteen ja pÀÀoman tuottoasteeseen. TÀrkeÀnÀ kysymyksenÀ on, toimivatko kyseiset muuttujat kriisejÀ ennakoivina indikaattoreina. Tutkimuksen aineisto sisÀltÀÀ Worldscope -tietokannan yhdysvaltalaisia pankkeja vuosilta 2004-2008. TutkimusmenetelminÀ ovat lineaarinen sekÀ kiinteiden menetelmien -regressiomalli.
Yleisesti kyseisillÀ muuttujilla on akateemisessa kirjallisuudessa nÀhty olevan suora vaikutus finanssikriisin alkuun. TÀmÀn tutkimuksen tulokset ovat kuitenkin poikkeavia. Lineaarinen regressiomalli löytÀÀ ainoastaan merkittÀvÀn positiivisen korrelaation takaisinostosopimusten ja pankkien pÀÀoman tuottoasteen vÀliltÀ. TÀmÀ viittaa siihen, ettÀ takasisinostosopimusten kÀyttö ennakoivina indikaattoreina on soveltuvaa vain, jos sopimukset kÀrsivÀt nopeasta mÀÀrÀn laskusta tai romahduksesta. Kiinteiden menetelmien -malli puolestaan ei löydÀ minkÀÀnlaisia merkittÀviÀ korrelaatioita. TÀssÀ tulkintana on, ettÀ pankkikohtaiset ajassa muuttumattomat taustalla olevat ominaisuudet olivat todelliset perusteelliset syyt kriisin vakavuudelle. Vastaavasti myös arvopapereiden taustalla olevat riskit vaikuttivat merkittÀvÀsti kriisin syntyyn ja pankkien kannattavuuden romahdukseen. Tulosten perusteella tutkitut muuttujat eivÀt itsessÀÀn toimi hyvinÀ ennakoivina indikaattoreina, ja kÀytetyissÀ ekonometrisissa malleissa tulisi vahvasti huomioida taustalla olevat muuttumattomat ominaisuudet ja riskit. TÀllöin kriisien ennakoiminen pankkien arvopapereiden pohjalta tuottaisi tehokkaampia ja kÀyttökelpoisisempia ennusteita
Rebuilding Defenses: Explorations in Norman Faircloughâs Theory of Critical Discourse Analysis
Tutkielmassa eritellÀÀn Norman Faircloughin kriittisen diskurssianalyysin teoriaa ja siihen kohdistettua kritiikkiÀ. PyrkimyksenÀ on sovittaa nÀitÀ erilaisia nÀkemyksiÀ keskenÀÀn ja tarjota ratkaisuja yhteen kiriittisen diskurssianalyysin keskeiseen ongelmaan eli emansipaation (sosiaalisten epÀkohtien tunnistamisen ja ratkaisemisen) puutteellisuuteen.
Teoriaosuudesta esiin nousevia mahdollisuuksia sovelletaan tekstianalyysiin. Tutkimuksen kohteena on teksti Rebuilding Americaâs Defenses: Strategy, Forces and Resources For a New Century ja jossain mÀÀrin sen tuottanut jĂ€rjestö Project for the New American Century. NĂ€itĂ€ tarkastellaan ennen kaikkea sosiaalisina ilmiöinĂ€ ja suhteessa toisiinsa.
Faircloughin mallin suurimmiksi ongelmiksi muodostuvat perinteinen kÀsitys kielestÀ, jonka mukaan kielen jÀrjestelmÀn abstraktit ja sisÀiset suhteet ovat tÀrkeimpiÀ, sekÀ ideologinen vastakkainasettelu kritiikin lÀhtökohtana. EnsimmÀinen johtaa kielellisten tutkimustulosten epÀtyydyttÀvÀÀn kykyyn selittÀÀ sosiaalisia havaintoja ja jÀlkimmÀinen poliittiseen tai maailmankatsomukselliseen vÀittelyyn, joka ei mahdollista uusia nÀkemyksiÀ.
Tutkielman lopputulema on, ettÀ keskittymÀllÀ asiasisÀltöön kielen rakenteen sijasta ja ymmÀrtÀmÀllÀ tekstin tuottaja yksittÀisenÀ, rajattuna sosiaalisena toimijana voidaan analyysiin saada avoimuutta ja tÀsmÀllisyyttÀ. Kriittiinen diskurssianalyysi kaipaa tÀllaista nÀkemystÀ kielellisten analyysien tueksi ja uudenlaisen relevanssin löytÀÀkseen.Siirretty Doriast
Strategy Sensemaking with Visual and Multimodal Communication
Objective of the study
The objective of this study was to analyze the purpose of internal strategy communication in the strategy sensemaking process, including the role of visual and multimodal communication in internal strategy communication. Previous research did not sufficiently explore the role of internal strategy communication in the strategy sensemaking process, nor did it review practical knowledge about the use and role of visual and multimodal communication in internal strategy communication. This research project thus examined the hypothesis that a successful strategy communication process increases the level of strategy sensemaking in an organization. Another hypothesis of the study was that internal strategy communication benefits from the use of visual and multimodal communication and promotes strategy sensemaking by increasing interest in and encouraging employeesâ motivation toward achieving strategic goals.
Research methods
This study was a qualitative research project deployed as a multi-method case study. Two sets of research data were collected for this study: interview data and internal strategy communication materials. Semi-structured individual and group interviews were completed during fall 2016. The internal strategy communication materials comprised a set of PowerPoint slides offered for the case study by the case company. Visual analysis was conducted on these materials, while the interviews were analyzed narratively. The results of the empirical study were reviewed through the lens of a theoretical framework consisting of theories of strategy work, change communication, and visual and multimodal communication.
Findings of the study
The results of the study demonstrate that a strategy must be transformed into daily actions and operations to be effective; moreover, the strategy must make sense. Internal strategy communication plays an essential role in ensuring that the strategy is transformed into daily tasks and actions. Likewise, successful internal strategy communication is critical to strategy sensemaking. This study also confirms that internal strategy communication benefits from the use of visual and multimodal communication techniques, such as PowerPoint, because they increase interest toward the topics, clarify the strategic message, and heighten understanding. Visual and multimodal forms of internal strategy communication consequently increase strategy sensemaking in an organization, and are therefore highly recommended
UhkapelillĂ€ kohti jÀÀvuorta : Brexit-metaforat Helsingin Sanomien pÀÀkirjoituksissa 2016â2019
Tutkin pro gradu -työssĂ€ni Helsingin Sanomien pÀÀkirjoitusten brexit-aiheisissa pÀÀkirjoituksissa kĂ€ytettyjĂ€ metaforia prosessin ajalta kampanjoinnin alusta sovittuun eropĂ€ivÀÀn asti, eli vĂ€lillĂ€ 01/2016â03/2019. Aineisto kattaa 133 pÀÀkirjoitusta. Tutkimuskysymykseni ovat: Millaisia metaforia brexitistĂ€ ja sen osapuolten toiminnasta kĂ€ytetÀÀn? Miten ne esittĂ€vĂ€t Iso-Britannian ja EU:n suhteessa toisiinsa? Miten brexitiĂ€ prosessina jĂ€sennetÀÀn? NĂ€iden tutkimuskysymysten tueksi kiinnitĂ€n huomiota myös siihen, painotetaanko kolmen vuoden ajanjakson edetessĂ€ erityyppisiĂ€ metaforia. Valitsin aineistoksi Helsingin Sanomien pÀÀkirjoitukset, sillĂ€ Suomen suurimpana sanomalehtenĂ€ Helsingin Sanomien tavoilla jĂ€sentÀÀ ja tulkita ajankohtaista politiikkaa on merkitystĂ€. PÀÀkirjoitus puolestaan on kantaaottava kirjoitus, joka edustaa sanomalehden virallista linjaa. Helsingin Sanomat on myös yleissanomalehti, joten mutkikkaita ja asiantuntijuutta vaativia prosesseja on kĂ€siteltĂ€vĂ€ ymmĂ€rrettĂ€vĂ€sti, missĂ€ metaforilla on keskeinen rooli.
Erotin aineistosta kahdeksan eri metaforamaailmaa, eli ylÀtason jÀsennystapaa, joista kuhunkin viitataan vÀhintÀÀn kymmenessÀ pÀÀkirjoituksessa. Metaforamaailmat ovat matka, peli ja urheilu, taistelu, talo, sÀÀ ja luonnonkatastrofit, ruokailu, kaupankÀynti ja tasapainoilu, joiden lisÀksi aineistossa on suuri joukko sekalaisia metaforia. Metaforamaailmojen sisÀllÀ esiintyy yksityiskohtaisempia alakategorioita tai metaforaryppÀitÀ, joita kÀsittelen aineistosta poimimieni esimerkkien kautta lÀhiluvun periaattein.
Helsingin Sanomien nÀkökulma oli lÀhes koko aineistossa vahvasti EU-myönteinen ja brexitiin hyvin kriittisesti suhtautuva, mutta tulkinta tilanteesta ja osapuolten suhteista vaihteli metaforamaailmoittain. Matkametaforissa brexitin katsottiin olevan vaivalloista, ellei jopa vaarallista etenemistÀ vÀÀrÀÀn suuntaan, kun taas pelimetaforat korostivat EU:n ja Iso-Britannian vastakkainasettelua ja epÀtasaisia voimasuhteita neuvotteluissa. LisÀksi peli- ja taistelumetaforat korostivat Britannian sisÀistÀ kahtiajakoa brexitin suhteen. Talometaforat painottivat eritysesti Britannian pÀÀttÀmÀttömyyttÀ ja halua olla samanaikaisesti unionissa ja unionin ulkopuolella, ja sÀÀ- ja luonnonkatastrofimetaforat nÀkivÀt EU:n reaktiivisena olosuhteiden uhrina vastoinkÀymisissÀÀn. Painotukset vaihtelevat myös metaforaryppÀiden vÀlillÀ. Osapuolten toiminta korostuu etenkin peli- talo- ja kaupankÀyntimetaforissa, osapuolten vÀliset suhteet peli- ja taistelumetaforissa, kun taas brexitiÀ prosessina jÀsennetÀÀn erityisesti matkametaforissa
Kaikki muumit laaksossa : Disneysaation tunnuspiirteet Muumimaailmassa
Vapaa-ajan viihteellistymisen myötÀ erilaiset viihdepalveluihin ja niiden tuotantoon liittyvÀt ilmiöt ovat nousseet keskeisiksi tutkimuskohteiksi. TÀmÀn tutkielman aiheena on disneysaation tunnuspiirteet, teemoittelu, hybridikuluttaminen, tuotteistaminen ja emotionaalinen työ, ja niiden esiintyminen Muumimaailmassa. Tutkin työssÀni, miten disneysaation tunnuspiirteet toteutuvat Muumimaailmassa, millÀ keinoilla satuilluusiota pidetÀÀn yllÀ ja mitÀ illuusion yllÀpito ja disneysoitu ympÀristö vaatii teemapuiston työntekijöiltÀ. LisÀksi selvitÀn, miten hahmo- ja asiakaspalvelutyöntekijÀt kokevat työnsÀ performatiivisuuden ja työympÀristönsÀ.
KÀytin tutkimusmenetelminÀ etnografista havainnointia ja teemahaastatteluita. Haastattelin yhteensÀ 12 Muumimaailman työntekijÀÀ, joista puolet olivat hahmotyöntekijöitÀ ja puolet lipunmyyjiÀ. Tutkimuksen tuloksia kÀsitellessÀni erotin teorian ja haastatteluiden pohjalta neljÀ eri osa-aluetta: työhön perehdytys, illuusion suojeleminen ja yllÀpitÀminen, tunteiden esittÀminen ja emotionaalinen dissonanssi sekÀ asiakaskohtaamisten kontrollointi ja työntekijöiden motivaation sisÀiset syyt. Vertailin nÀiden osioiden sisÀllÀ myös hahmotyöntekijöiden ja lipunmyyjien kokemuksia. Olennaisimpia painopisteitÀ olivat hahmotyöntekijöiden perehdytyksen tÀrkeys, erilaiset keinot yllÀpitÀÀ illuusiota ja hyppiÀ todellisuuden ja illuusion vÀlillÀ, suhteellisen pieni emotionaalinen dissonanssi ja työntekijöiden motivaation sisÀsyntyiset syyt.
SisÀsyntyinen motivaatio ja hyvÀ työilmapiiri vaikuttivat työntekijöiden kokemuksiin merkittÀvÀsti. He halusivat olla työssÀÀn mahdollisimman uskottavia, ja sitoutuivat perehdytykseen ja moninaisiin keinoihin yllÀpitÀÀ illuusiota. Illuusion yllÀpitÀmisen voi jakaa työntekijöille annettuihin sÀÀntöihin tai ohjeisiin ja tekniikoihin tasapainoilla illuusion ja todellisuuden vÀlillÀ. Kaikki haastateltavat pitivÀt työtÀÀn lÀhtökohtaisesti asiakaspalveluna, mutta haastattelemieni ryhmien keinot palvella asiakkaita vaihtelivat, ja emotionaalisen työn vaatimukset olivat tÀstÀ johtuen erilaiset hahmotyöntekijöille ja lipunmyyjille
Peloteteoreettinen analyysi ydinaseista VenÀjÀn turvallisuuspoliittisissa strategioissa ja retoriikassa vuosivÀlillÀ 2008-2015
TÀssÀ pro gradu -tutkielmassa kÀsitellÀÀn peloteteoreettisen viitekehyksen lÀpi VenÀjÀn ydinaseita, ydinaseiden kÀyttöÀ ja ydinasepelotetta sÀÀtelevÀÀ strategista viitekehystÀ ja VenÀjÀn valtionpÀÀmiehien nÀistÀ esittÀmÀÀ retoriikkaa vuosivÀlillÀ 2008-2015. Strategisen viitekehyksen tarkastelussa selvitetÀÀn millÀ tavoin VenÀjÀn turvallisuusstrategiat ja sotilasdoktriinit ymmÀrtÀvÀt ydinasepelotteen sekÀ sÀÀtelevÀt ydinaseiden kÀyttökynnystÀ vuosivÀlillÀ 2008-2015. Painopistealueena analyysissÀ keskitytÀÀn kuitenkin mainituista osa-alueista esitettyyn retoriikkaan. Retoriikan osilta selvitetÀÀn missÀ tilanteissa sekÀ millaista sisÀltöÀ peloteteoreettisesti relevanteilla osa-alueille ydinaseista, niiden kÀyttömahdollisuuksista ja pelotteesta on esitetty VenÀjÀn valtionpÀÀmiehien retoriikassa vuosivÀlillÀ 2008-2015.
Oletus on, ettÀ VenÀjÀn valtionpÀÀmiehien retoriikka ydinasepelotteesta ja ydinaseiden kÀytöstÀ ei vÀlttÀmÀttÀ ole johdonmukaisessa suhteessa VenÀjÀn ydinasepelotetta koskevaan strategiseen viitekehykseen. Tutkielman laajuuden rajaamiseksi analyysin painopiste koskettaa kuitenkin ensisijaisesti retoriikkaa, ei niinkÀÀn lÀhtökohtaisesti strategioiden ja retoriikan vÀlisen suhteen tarkastelua. Tutkielman teoreettisena taustana sovelletaan kansainvÀlisen politiikan poliittisen realismin teoriasta haarautuvaa peloteteoriaa ja tutkimusmenetelmÀnÀ työssÀ nojaudutaan Chaïm Perelmanin nÀkemyksiin retoriikkatutkimuksesta.
VenÀjÀn ydinasepelote on ymmÀrrettÀvissÀ osana laajempaa strategista pelotetta. Ydinaseiden rooli strategisen pelotteen osa-alueena kuitenkin vahvistui VenÀjÀn vuoden 2015 turvallisuusstrategiassa. Ydinaseiden kÀyttömahdollisuudet ovat strategisesti pysyneet suhteellisen muuttumattomina ja VenÀjÀ ymmÀrtÀÀ ydinaseet ensisijaisesti sotaa ehkÀisevinÀ aseina. Ydinaseiden kÀytön uhka ymmÀrretÀÀn kohonneena suursodan ja alueellisen sodan kriteerit tÀyttÀvissÀ konfliktityypeissÀ. Doktriininsa mukaan VenÀjÀ voi kÀyttÀÀ ydinasetta myös tavanomaiseen aseistukseen tukeutuvaa vastustajaa vastaan tilanteessa, jossa VenÀjÀ katsoo valtiollisen olemassaolonsa olevan uhattuna.
VenÀjÀn valtionpÀÀmiehien, Dmitri Medvedevin ja Vladimir Putinin, retoriikoissa on yleisesti ollut havaittavissa vahva voimapoliittisen orientaation korostuminen erityisesti Putinin kaudella. Ydinaseita, niiden kÀyttökynnystÀ ja pelotetta koskevaa retoriikkaa on esiintynyt erityisesti liittyen Euroopan ohjuspuolustusjÀrjestelmÀÀn ja sille keskeisiin yksittÀisvaltioihin, strategisia ydinaseita koskevaan START III -sopimukseen, tÀsmÀasekehitykseen ja VenÀjÀn kansallisiin asevarusteluohjelmiin. Retoriikka on vaihdellut, muuttunut ja tavallaan monipuolistunut tarkasteltavalla aikavÀlillÀ. Edistysaskeleet ydinasepelotteen alalla, kuten START III -sopimus, ovat kuitenkin korvautuneet voimapolitiikan ja sotilaallisten keinojen retorisella korostamisella. Retoriikassa ilmenee, ettÀ presidentti Putin on todennut nykyisen globaalin tason turvallisuuspoliittisen tilanteen olevan kestÀmÀtön, mutta tÀstÀ huolimatta VenÀjÀn ydinasepelotetta koskevaa laaja-alaisempaa muutosta joudutaan oletettavasti odottamaan vielÀ pitkÀÀn
Identification and characterization of an inhibitory fibroblast growth factor receptor 2 (FGFR2) molecule, up-regulated in an Apert Syndrome mouse model
AS (Apert syndrome) is a congenital disease composed of skeletal, visceral and neural abnormalities, caused by dominant-acting mutations in FGFR2 [FGF (fibroblast growth factor) receptor 2]. Multiple FGFR2 splice variants are generated through alternative splicing, including PTC (premature termination codon)-containing transcripts that are normally eliminated via the NMD (nonsense-mediated decay) pathway. We have discovered that a soluble truncated FGFR2 molecule encoded by a PTC-containing transcript is up-regulated and persists in tissues of an AS mouse model. We have termed this IIIaâTM as it arises from aberrant splicing of FGFR2 exon 7 (IIIa) into exon 10 [TM (transmembrane domain)]. IIIaâTM is glycosylated and can modulate the binding of FGF1 to FGFR2 molecules in BIAcore-binding assays. We also show that IIIaâTM can negatively regulate FGF signalling in vitro and in vivo. AS phenotypes are thought to result from gain-of-FGFR2 signalling, but our findings suggest that IIIaâTM can contribute to these through a loss-of-FGFR2 function mechanism. Moreover, our findings raise the interesting possibility that FGFR2 signalling may be a regulator of the NMD pathway
Antimetastatic Potential of PAI-1 Specific RNA Aptamers
The serine protease inhibitor plasminogen activator inhibitor-1 (PAI-1) is increased in several cancers, including breast, where it is associated with a poor outcome. Metastatic breast cancer has a dismal prognosis, as evidenced by treatment goals that are no longer curative but are largely palliative in nature. PAI-1 competes with integrins and the urokinase plasminogen activator receptor on the surface of breast cancer cells for binding to vitronectin. This results in the detachment of tumor cells from the extracellular matrix, which is critical to the metastatic process. For this reason, we sought to isolate RNA aptamers that disrupt the interaction between PAI-1 and vitronectin. Through utilization of combinatorial chemistry techniques, aptamers have been selected that bind to PAI-1 with high affinity and specificity. We identified two aptamers, WT-15 and SM-20, that disrupt the interactions between PAI-1 and heparin, as well as PAI-1 and vitronectin, without affecting the antiprotease activity of PAI-1. Furthermore, SM-20 prevented the detachment of breast cancer cells (MDA-MB-231) from vitronectin in the presence of PAI-1, resulting in an increase in cellular adhesion. Therefore, the PAI-1 aptamer SM-20 demonstrates therapeutic potential as an antimetastatic agent and could possibly be used as an adjuvant to traditional chemotherapy for breast cancer.Peer Reviewedhttp://deepblue.lib.umich.edu/bitstream/2027.42/78126/1/oli.2008.0177.pd
Remodeling of chromatin structure within the promoter is important for bmp-2-induced fgfr3 expression
Fibroblast growth factor receptor 3 (FGFR3) plays an important role in cartilage development. Although upregulation of FGFR3 expression in response to bone morphogenetic protein-2 (BMP-2) has been reported, the molecular mechanisms remain unknown. In this study, we used in vivo approaches to characterize BMP-2-induced alterations in the chromatin organization of the FGFR3 core promoter. Chromatin immunoprecipitation analysis demonstrated that the binding of Brg1, a component of the SWI/SNF remodeling complex, may selectively remodel a chromatin region (encompassing nucleotide â90 to +35), uncovering the transcription start site and three Sp1-binding sites, as revealed by nuclease digestion hypersensitivity assays. We then showed an increase in the association of Sp1 with the proximal promoter, followed by the recruitment of p300, resulting in a change of the histone âcodeâ, such as in phosphorylation and methylation. Collectively, our study results suggest a model for BMP-2-induced FGFR3 expression in which the core promoter architecture is specifically regulated
Activation of FGF Signaling Mediates Proliferative and Osteogenic Differences between Neural Crest Derived Frontal and Mesoderm Parietal Derived Bone
BACKGROUND: As a culmination of efforts over the last years, our knowledge of the embryonic origins of the mammalian frontal and parietal cranial bones is unambiguous. Progenitor cells that subsequently give rise to frontal bone are of neural crest origin, while parietal bone progenitors arise from paraxial mesoderm. Given the unique qualities of neural crest cells and the clear delineation of the embryonic origins of the calvarial bones, we sought to determine whether mouse neural crest derived frontal bone differs in biology from mesoderm derived parietal bone. METHODS: BrdU incorporation, immunoblotting and osteogenic differentiation assays were performed to investigate the proliferative rate and osteogenic potential of embryonic and postnatal osteoblasts derived from mouse frontal and parietal bones. Co-culture experiments and treatment with conditioned medium harvested from both types of osteoblasts were performed to investigate potential interactions between the two different tissue origin osteoblasts. Immunoblotting techniques were used to investigate the endogenous level of FGF-2 and the activation of three major FGF signaling pathways. Knockdown of FGF Receptor 1 (FgfR1) was employed to inactivate the FGF signaling. RESULTS: Our results demonstrated that striking differences in cell proliferation and osteogenic differentiation between the frontal and parietal bone can be detected already at embryonic stages. The greater proliferation rate, as well as osteogenic capacity of frontal bone derived osteoblasts, were paralleled by an elevated level of FGF-2 protein synthesis. Moreover, an enhanced activation of FGF-signaling pathways was observed in frontal bone derived osteoblasts. Finally, the greater osteogenic potential of frontal derived osteoblasts was dramatically impaired by knocking down FgfR1. CONCLUSIONS: Osteoblasts from mouse neural crest derived frontal bone displayed a greater proliferative and osteogenic potential and endogenous enhanced activation of FGF signaling compared to osteoblasts from mesoderm derived parietal bone. FGF signaling plays a key role in determining biological differences between the two types of osteoblasts
- âŠ