274 research outputs found
Acidosis, osteoclast formation and cathepsin K expression in the loosening of total hip prostheses
Glycodelin and differentiation in endometrium and ovary : Clinical aspects related to reproduction and epithelial ovarian cancer
One-year Treatment with 0.1% Tacrolimus Ointment versus a Corticosteroid Regimen in Adults with Moderate to Severe Atopic Dermatitis: A Randomized, Double-blind, Comparative Trial
Peer reviewe
Tacrolimus ointment for long-term treatment of atopic dermatitis
Atopic dermatitis (AD) or atopic eczema is characterised by a superficial skin inflammation with an overall Th2 cell dominance and impaired function of the epidermal barrier. Patients also are at an increased risk for asthma and allergic rhinitis. Treatment with tacrolimus ointment inhibits T cell activation and blocks the production of several inflammatory cytokines in the skin, without suppressing collagen synthesis.
The aims of this thesis were to determine: (1) long-term efficacy, safety, and effects on cell-mediated immunity and serum IgE levels in patients with moderate-to-severe AD treated for 1 year with tacrolimus ointment or a corticosteroid regimen, (2) the 10-year outcome of eczema, respiratory symptoms, and serum IgE levels in AD patients initially treated long-term with tacrolimus ointment, and (3) pharmacokinetics and long-term safety and efficacy of 0.03% tacrolimus ointment in infants under age 2 with AD.
Cell-mediated immunity, reflecting Th1 cell reactivity, was measured by recall antigens and was at baseline lower in patients with AD compared to healthy controls. Treatment with either 0.1% tacrolimus ointment or a corticosteroid regimen for one year enhanced recall antigen reactivity. Transepidermal water loss (TEWL), an indicator of skin barrier function, decreased at months 6 and 12 in both tacrolimus- and corticosteroid-treated patients; TEWL for the head and neck was significantly lower in tacrolimus-treated patients. Patients in the 10-year open follow-up study showed a decrease in affected body surface area from a baseline 19.0% to a 10-year 1.6% and those with bronchial hyper-responsiveness at baseline showed an increase in the provocative dose of inhaled histamine producing a 15% decrease in FEV1, indicating less hyper-responsiveness. Respiratory symptoms (asthma and rhinitis) reported by the patient decreased in those with active symptoms at baseline. A good treatment response after one year of tacrolimus treatment predicted a good treatment response throughout the 10-year follow-up and a decrease in total serum IgE levels at the 10-year follow-up visit. The 2-week pharmacokinetic and the long-term study with 0.03% tacrolimus ointment showed good and continuous improvement of AD in the infants. Tacrolimus blood levels were throughout the study low and treatment well tolerated.
This thesis underlines the importance of effective long-term topical treatment of AD. When the active skin inflammation decreases, cell-mediated immunity of the skin improves and a secondary marker for Th2 cell reactivity, total serum IgE, decreases. Respiratory symptoms seem to improve when the eczema area decreases. All these effects can be attributed to improvement of skin barrier function. One potential method to prevent a progression from AD to asthma and allergic rhinitis may be avoidance of early sensitisation through the skin, so early treatment of AD in infants is crucial. Long-term treatment with 0.03% tacrolimus ointment was effective and safe in infants over age 3 months.Atooppinen ihottuma on tavallinen ihosairaus, johon liittyy pinnallinen ihotulehdus ja heikentynyt ihon läpäisyesteen toiminta. Kun läpäisyeste on heikentynyt, ympäristön allergeenit, kuten siitepölyt, läpäisevät ihon ja pahentavat tulehdusta. Atooppiseen tautiperheeseen kuuluvat myös astma ja allerginen nuha. Kun nämä sairaudet ilmenevät lapsuudessa peräkkäin, puhutaan atooppisesta marssista. Takrolimuusivoide on kehitetty atooppisen ihottuman hoitoon. Se vaikuttaa estämällä T solujen aktivaatiota ja siten tulehdusvälittäjäaineiden vapautumista ihossa. Takrolimuusivoidehoito ei vaikuta ihon kollageenin muodostukseen eikä näin ollen aiheuta ihon ohenemista.
Väitöskirjatyön tarkoituksena oli selvittää pitkäaikaisen takrolimuusivoidehoidon vaikutuksia ihoon. Kahdessa tutkimuksessa selvitettiin takrolimuusivoidehoidon vaikutusta ihon soluvälitteiseen immuniteettiin, eli puolustuskykyyn. Atooppista ihottumaa sairastavilla potilailla havaittiin selvästi heikentynyt soluvälitteinen puolustuskyky verrattuna terveisiin verrokkeihin, mutta vuoden hoito joko takrolimuusi- tai kortisonivoiteella paransi ihon puolustuskykyä. Molemmat hoidot paransivat ihon läpäisyesteen toimintaa, joskin takrolimuusivoidehoito oli kortisonivoidehoitoa parempi kasvoilla ja kaulalla. Kymmenen vuoden kohdalla tehdyssä seurantatutkimuksessa seurattiin atooppista ihottumaa sairastavien potilaiden iho-, astma- ja nuhaoireita. Potilaita oli ensimmäisen neljän vuoden aikana hoidettu tehokkaasti takrolimuusivoiteella. Kymmenen vuoden seurantakäynnillä oli ihottumasta, sekä astma- ja nuhaoireista kärsineillä potilailla selvästi vähemmän oireita. Hyvä ihottuman hoitotulos ensimmäisen vuoden jälkeen ennakoi hyvää hoitotulosta myös neljän ja kymmenen vuoden kohdalla, sekä seerumin kokonais IgE:n laskua. Kahdessa tutkimuksessa selvitimme takrolimuusivoidehoidon tehoa ja turvallisuutta sekä hoidonaikaisia takrolimuusi veripitoisuuksia alle 2-vuotiailla lapsilla. Veripitoisuudet olivat matalia ja hoito oli hyvin siedettyä. Myös tässä potilasryhmässä takrolimuusivoidehoito oli tehokasta ja hoitotulokset paranivat koko 2 vuotta kestäneen tutkimuksen aikana.
Väitöskirjatyön tulokset osoittavat, että atooppisen ihottuman pitkäaikainen ja tehokas hoito on tärkeää. Kun ihotulehdus paranee, paranee myös ihon soluvälitteinen immuniteetti. Lisäksi seerumin IgE laskee ja tehokas hoito vaikuttaa vähentävän myös atooppisia hengitystieoireita. Kaikki nämä vaikutukset voidaan yhdistää siihen, että ihon läpäisyeste paranee. Atooppisen marssin eteneminen voidaan mahdollisesti estää välttämällä varhaista ihon kautta välittyvää herkistymistä allergeeneille. Näin ollen atooppisen ihottuman tehokas hoito mahdollisimman varhaisessa iässä on tärkeää. Takrolimuusivoidehoito oli tehokas ja turvallinen alle 2-vuotiailla lapsilla
Hengityslaitetta kotona tarvitsevan lapsen hoitoprosessi : narratiivinen tutkimus vanhemman näkökulmasta
Kotona hengityslaitteita tarvitsevien lasten määrä on lisääntynyt viime vuosikymmenten aikana. Hoitoprosessin kehittäminen potilaslähtöisesti yhdessä perheen kanssa mahdollistaa laadukkaan ja turvallisen hoidon toteutumisen kotona. Suomessa on aiemmin tutkittu melko vähän hoitoprossien etenemistä vanhemman näkökulmasta. Tutkimuksen tarkoituksena oli kuvata vanhempien kokemuksia hengityslaitetta kotona tarvitsevan lapsen hoitoprosessista.
Tutkimusaineisto kerättiin haastattelemalla hengityslaitetta kotona tarvitsevan lapsen vanhempia (n=7). Tutkimus on laadullinen, narratiivinen lähestymistavaltaan. Aineisto analysoitiin narratiivisen analyysin menetelmällä ja tutkimustulokset esitetään kertomuksen muodossa.
Vanhemmat kertoivat hoitoprosessin eri vaiheista monipuolisesti. Ennen hengityslaitehoidon aloitusta vanhemmat kuvasivat useita oireita lapsellaan, mutta vanhemmat kokivat myös ristiriitaisia tunteita. Hoidon aloituksen kuvattiin toteutuneen sujuvasti ja hoitoon liittyvä ohjaus oli vanhempien mukaan asiantuntevaa. Hoidon toteutumisessa kotona koettiin sekä onnistumisia että vastoinkäymisiä. Yhtäältä hoito toteutui helposti ja se muodostui osaksi päivittäisiä rutiineja. Toisaalta taas vanhemmat kuvasivat lapsen hoitoon sitoutumattomuutta ja laitehoidon toteutumattomuutta, varsinkin lapsen ollessa poissa kotoa. Hoidon seurantakäynnit sujuivat pääosin hyvin. Vanhemmat pohtivat myös seurantakäyntien toteutumisen eri muotoja sekä kertoivat valmistautumisesta lapsen hoidon siirtymisestä tulevaisuudessa aikuispuolelle.
Narratiivisessa lähestymistavassa vanhemmilla oli mahdollisuus antaa asioille merkityksiä omien keinojen mukaan. Tällöin vanhempien oma ääni pyrittiin saamaan tutkimustulosten kertomuksissa esille. Saadut tulokset muodostavat yhdessä aiempien tutkimusten kanssa kokonaisuuden, jota voidaan hyödyntää hengityslaitetta kotona tarvitsevan lapsen hoitoprosessin kehittämisessä. Lisäksi tutkimuksesta saadun tiedon avulla terveydenhuollon ammattilaiset osaavat vastata hengityslaitetta kotona tarvitsevan lapsen perheen tarpeisiin entistä paremmin hoitoprosessin eri vaiheissa
Lääkkeiden aiheuttamat ihoreaktiot
Vertaisarvioitu.• Lääkkeet voivat aiheuttaa välittömiä tai viiveellä tulevia yliherkkyysreaktioita. • Akuutissa vaiheessa tulisi erityisesti kiinnittää huomiota vaikeiden iho-oireiden hälytysmerkkeihin, koska niihin liittyy huono ennuste. • Allergologisissa selvittelyissä korostuu huolellinen anamneesi, jossa potilaskertomusmerkinnät ja valokuvat ihoreaktiosta ovat keskeisiä. • Selvittelyt ovat tarpeen, mikäli reaktio on ollut vaikea, potilaalta on kielletty hänelle tärkeä lääke tai kiellossa on useampia lääkkeitä, mikä voi vaikeuttaa potilaan jatkohoitoa.Peer reviewe
Leg Ulcers Treated with Topical Tacrolimus in Patients with Rheumatoid Arthritis
Non peer reviewe
DAP12/TREM2 Deficiency Results in Impaired Osteoclast Differentiation and Osteoporotic Features
Polycystic lipomembranous osteodysplasia with sclerosing leukoencephalopathy (PLOSL), Nasu-Hakola disease, is a globally distributed recessively inherited disease. PLOSL is characterized by cystic bone lesions, osteoporotic features, and loss of white matter in the brain leading to spontaneous bone fractures and profound presenile dementia. We have earlier characterized the molecular genetic background of PLOSL by identifying mutations in two genes, DAP12 and TREM2. DAP12 is a transmembrane adaptor protein that associates with the cell surface receptor TREM2. The DAP12–TREM2 complex is involved in the maturation of dendritic cells. To test a hypothesis that osteoclasts would be the cell type responsible for the bone pathogenesis in PLOSL, we analyzed the differentiation of peripheral blood mononuclear cells isolated from DAP12- and TREM2-deficient PLOSL patients into osteoclasts. Here we show that loss of function mutations in DAP12 and TREM2 result in an inefficient and delayed differentiation of osteoclasts with a remarkably reduced bone resorption capability in vitro. These results indicate an important role for DAP12–TREM2 signaling complex in the differentiation and function of osteoclasts
Vaikean atooppisen ekseeman nykyhoito
• Vaikean atooppisen ekseeman tehokas hoito on tärkeää, koska sairauteen liittyy merkittävää elämänlaadun sekä työ- ja toimintakyvyn heikkenemistä. • Hoito etenee paikallishoitojen ja valohoitojen kautta systeemilääkkeisiin, joita ovat perinteiset Âimmuunisalpaajat sekä uudet biologiset lääkkeet ja JAK:n estäjät. • IL-4-reseptorivasta-aine dupilumabi, IL-13-vasta-aine tralokinumabi sekä JAK:n estäjät barisitinibi ja Âupadasitinibi ovat uusia vaikean atooppisen ekseeman hoitoon tarkoitettuja lääkkeitä. • Kun vaikea atooppinen ekseema ei reagoi asianmukaisesti toteutettuun paikallishoitoon, Âpotilas tulee lähettää erikoislääkärille systeemihoidon arvioon.publishedVersionPeer reviewe
- …