54 research outputs found
Misliti grad nakon industrije: socio-industrijsko sjeÄanje i ekoloÅ”ki problemi
Drawing on ethnographic studies of two postindustrial cities in Croatia, Sisak and Bakar, the authors analyse how the communities narrate their industrial pasts, address industry-related environmental fallouts and define the potentials of postindustrial urban life. They focus on diverse narrations and practices through which the formerly industrial communities make sense of industrialisation and deindustrialisation. Local understandings of (post)industrial urban life are grasped through the concept of socio-industrial memory. The concept highlights the fact that communities can have different ideas about similar socio-economic processes depending on the ways in which they conceptualise the present and futures of their postindustrial cities, but it also underlines that the process of industrialisation was orchestrated politically as an act of socialist modernisation. The article outlines shared features and investigates disparities of postindustrial city-making and, in doing so, underlines the significance of context-based interpretations of such transformations. In both cities, the shutting down of factories left the inhabitants without major providers of livelihood. In Sisak, deindustrialisation meant long-term unemployment, which triggered postindustrial nostalgia. For citizens of Bakar, socialist industrialisation is an environmental threat and a turn away from tourism-development prospects. The authors conclude that images of the industrial past change their meanings in relation to the present needs and fears of postindustrial communities, as well as their visions of alternative, hopefully brighter futures.OslanjajuÄi se na etnografska istraživanja dvaju postindustrijskih gradova u Hrvatskoj, Siska i Bakra, autorice analiziraju kako zajednice prikazuju svoju industrijsku proÅ”lost, nose se s njezinim ekoloÅ”kim posljedicama i vide potencijale postindustrijskog urbanog života. Rad se usmjerava na razliÄite naracije i prakse kojima bivÅ”e industrijske zajednice pridaju smisao procesima industrijalizacije i deindustrijalizacije. Lokalno razumijevanje (post)industrijskog urbanog života zahvaÄa se konceptom socioindustrijskog sjeÄanja. Taj pojam polazi od stajaliÅ”ta da zajednice mogu imati razliÄite ideje o sliÄnim druÅ”tveno-Āekonomskim procesima, ali istodobno upuÄuje na to da je proces industrijalizacije bio politiÄki diktiran kao Äin socijalistiÄke modernizacije. Autorice detektiraju i tumaÄe zajedniÄka obilježja, kao i razlike u stvaranju dvaju postindustrijskih gradova, pri Äemu naglaÅ”avaju važnost kontekstualnog interpretiranja takvih transformacija. U obama istraživanim gradovima zatvaranje tvornica ostavilo je stanovnike bez gospodarskih temelja. U Sisku je deindustrijalizacija znaÄila dugotrajnu nezaposlenost, Å”to je potaknulo postindustrijsku nostalgiju. S druge strane, za graÄane je Bakra socijalistiÄka industrijalizacija ekoloÅ”ka prijetnja i odmak od razvojne strategije zasnovane na turizmu. Autorice zakljuÄuju da slike industrijske proÅ”losti mijenjaju svoja znaÄenja u odnosu na sadaÅ”nje potrebe i strahove postindustrijskih zajednica, kao i na njihove vizije alternativne, potencijalno svjetlije buduÄnosti
Designs for an anthropology of the contemporary, Paul Rabinow, George E. Marcus s James D. Faubionom i Tobias Reesom, Durham, London: Duke University Press, 2008
VID VULETIÄ VUKASOVIÄ AND SALVATION ETHNOLOGY
Cilj je ovog teksta kontekstualizirati rad Vida VuletiÄa VukasoviÄa s
dominantnim etnoloÅ”kim idejama kraja 19. i poÄetka 20. st. Å”to stoje
u poÄecima profesionalizacije evropske etnologije i antropologije
u anglosaksonskom svijetu, discipline koja se u svom povijesnom
razvitku kretala od druÅ”tvenog pamÄenja do druÅ”tvenog komentara.
Primarno želim osvijetliti sliÄne napore Odbora za narodni život i
obiÄaje, AmeriÄkog antropoloÅ”kog druÅ”tva, te Britanskog druÅ”tva
za unapreÄenje znanosti, institucija koje se javljaju u poÄecima
znanstvenosti etnologije tj. antropologije, a rade na intenziviranju
prikupljanja etnografske i folkloristiÄke graÄe, kao i njihove
podudarne koncepcijske orijentiranosti na spaŔavanje materijalne
i usmene kulture. U tekstu se posebno analizira VuletiÄev doprinos
etno-povijesnom poznavanju i \u27spaŔavanju\u27 znanja (o narodnom
tekstilu) kao i njegova suradnja s Odborom za narodni život i
obiÄaje.This article is the contribution to better understanding of the ethnographic
work of Vid VuletiÄ VukasoviÄ. Firstly, this article puts VukasoviÄ within
the framework of dominant ethnological theories of the end of the 19th and
the beginning of the 20th century, which marked the beginnings of European
and Croatian ethnology. This text is trying to analyse the idea of salvation
ethnology and its impact on the rhetorics of Ćrst Croatian ethnologists, as well
as to argument its universal rhetorical value in Anglo-Saxon anthropology
and European ethnology. The article is following the development of
institutionalisation of ethnology/anthropology in Croatia and abroad, and
points to the related methodological directions towards the preservation of
material and non-material culture of native peoples, and to the continual
conceptual attempts towards the creation of an organic cultural identiĆcation of
the investigated cultures. The article emphasises the long-term existence of the
literary notion of salvation in ethnology/anthropology, and, as a consequence
of that, the insistence on the strength and importance of the reconstruction
of \u27authenticity\u27 of the cultures under research. In the same time, the text
outlines the concept of ethnological utopias, and searches for the common
name for the static perception of the culture life, which was dominant in
the early ethnographic discourse. Special attention is given to the work of
Vid VuletiÄ VukasoviÄ, a Croatian ethnologist, whose institutional links with
the Academy of Science and Art, Zagreb, were reconstructed through his correspondence with the members of the editorial board of Zbornik za narodni
ivot i obÄiaje (Journal of folk life and customs). The article is also trying to
establish to what extent did the conĆict between VukasoviÄ and Antun RadiÄ,
who was then the president of the editorial board of the Journal of folk life
and customs, inĆuence the bleak reception VuletiÄ had in early overviews of
Croatian ethnology, and his professional orientation to different ethnological
institutions and publishers in other South Slavic countries
UmjetniÄka transformacija postindustrijskog (g)rada: studija sluÄaja Sisak
KombinirajuÄi uvide postindustrijske antropologije, koja se bavi ruiniranim industrijskim krajolicima, urbanim ruÅ”evinama, ali i kolapsom urbane zajednice, te poetiku etnografske eksperimentacije, koja je uslijedila po āetnografskom obratuā u suvremenim umjetniÄkim praksama, prilog želi ukazati na nove modele umjetniÄke prakse u transformaciji postindustrijskog (g)rada. Takvu umjetniÄku praksu vodi ideja āreprezentacije delegiranjemā i ādijaloÅ”ka estetikaā (Rutten et al. 2013: 466), temeljena na kooptiranju kritiÄkih, kolaborativnih i angažiranih principa etnografskog istraživanja u dizajn i izvedbu umjetniÄkog projekta. Prilog promiÅ”lja umjetniÄku akciju Abeceda Željezare, izvedenu u okviru Festivala Željezara Sisak ā ZajedniÄki (g)rad u ljeto 2015. godine. VoÄen je festivalskim geslom tematiziranja grada kao āživog mjesta kulturne razmjene i proizvodnjeā. PropitujuÄi estetski potencijal industrijske baÅ”tine, prilog se istovremeno bavi postindustrijskom transformacijom ruiniranih urbanih prostora. Ova transformacija obuhvaÄa promjene u ideji rada, zamjenu industrijske proizvodnje kulturnom te ulogu umjetniÄkih akcija u revitalizaciji grada. UmjetniÄka transformacija postindustrijskog grada u ovom sluÄaju podrazumijeva problematiziranje specifiÄne mnemonijske umjetniÄke akcije koja spaja etnografsku kritiÄku refleksiju i umjetniÄki aktivizam. Mnemonijsko definiram kao vrstu rada na prizivanju sjeÄanja i njegovu druÅ”tvenom aktiviranju, odnosno oblikovanje referentnog okvira za razumijevanje āsadaÅ”njosti proÅ”lostiā (usp. CrtaliÄ 2011; KranjÄeviÄ BataliÄ 2015) kojim umjetnik, iz nužnosti i uvjetno, postaje djelatnim kulturnim aktivistom. Ovaj se aktivizam iskazuje kao refleksija vlastite životne i druÅ”tvene okoline koja prolazi intenzivnu transformaciju
IZVJEÅ ÄE SA SKUPA TOWARDS AN ANTHROPOLOGY OF HOPE? COMPARATIVE POST-YUGOSLAV ETHNOGRAPHIES, UNIVERSITY OF MANCHESTER, UK, 9.-11. STUDENI 2007.
Lidija NikoÄeviÄ: Iz "etnoloÅ”kog mraka": austrijski etnografski tekstovi o Istri s kraja 19. i poÄetka 20. stoljeÄa, 2008
Kata JajnÄerova. Historicizing Womenās Writing in Croatian Ethnology (Summary)
Autorica u radu naznaÄava probleme i tehnike preuzimanja autorstva od strane nativnog subjekta, prateÄi poteze kojima se priželjkuje i ostvaruje emancipacija āznanosti o naroduā od druÅ”tva, politike, ekonomije i, u konaÄnici, episteme jakog povijesnog subjekta. Analizom objavljenih tekstova Kate JajnÄerove propituje se znaÄenje ākuÅ”nje iskustvaā za uspostavu āvjerodostojnaā kulturna zapisa hrvatskog sela na razmeÄi 19. i 20. stoljeÄa.The paper explores the work of one of the first Croatian women ethnographers, Kata JajnÄerova. Although a women of the previous century and a peasant women of limited education destined to become the first ethnographic sight witness, Kata JajnÄerova stands as a cornerstone in nativistic teleologies of nation formation, as well as a scholarly exemplar of an early self-explanatory ānativeā ethnographic correspondent. The aim of the paper is to frame the obsessive topics and techniques of JajnÄerovaās authority. The paper focuses on the mechanisms by which a native subject wishes for and constructs the emancipation of the peasantry from the epistemic obliteration by dominant political narratives ā both by introducing the idea of voicing the experience and by solidifying a narrative to become a written testimony of the folk
- ā¦