5 research outputs found
Tecartus manttelisolulymfooman hoidossa : Uusien sairaalalääkkeiden arviointi
Tecartus (KTE-X19) on CAR-T-soluhoito, joka on tarkoitettu uusiutuneen tai hoitoon reagoimattoman manttelisolulymfooman hoitoon. CAR-T-solut ovat potilaalta kerättyjä Tsoluja, jotka muokataan geneettisesti tunnistamaan ja tappamaan kasvainsoluja. Tecartuksen ehdollinen myyntilupa perustuu yhteen yksihaaraiseen faasin 2 tutkimukseen (ZUMA-2).
ZUMA-2-tutkimuksen pääanalyysissa (IAS, n=60) objektiivisen hoitovasteen saavutti 56 (93 %) potilasta. Näistä täydellisiä vasteita oli 40 (67 %) ja osittaisia vasteita 16 (27 %). Hoitoaiepopulaatiossa (ITT, n= 74) objektiivisen hoitovasteen saavutti 62 potilasta (84 % potilaista). Kaikista niistä potilaista, jotka saivat Tecartus-hoitoa (n= 68), hoitovasteen saavutti 92 % potilaista. Potilaista 67 %:lla oli täydellinen vaste (CR) ja 25 %:lla osittainen vaste (PR). Vaste oli säilynyt 24 kuukauden kohdalla 56 %:lla ja 33 kuukauden kohdalla 51 %:lla vasteen saaneista potilaista. Täydellisen vasteen saaneilla vaste säilyy pidempään kuin osittaisen vasteen saaneilla. Tecartuksen vaikutuksen ei voi sanoa poikkeavan missään tutkitussa alaryhmässä.
ZUMA-2-tutkimuksen kokonaiselossaoloajan mediaania ei ole saavutettu. Elossaolo-osuus ITT-potilasjoukossa oli 12 kk kohdalla 78 % ja 24 kk kohdalla 63 %. Pääanalyysin potilasjoukossa (IAS, n=60) vastaavat elossaolo-osuudet olivat 83 % ja 69 %. ZUMA-2- tutkimuksen kokonaiselossaoloaikaa ja vasteen kestoa kuvaavien Kaplan-Meier-käyrien muoto voi viitata siihen, että osalla potilaista vaste saattaa jäädä pysyväksi. Vähän yli puolella vasteen saaneista potilaista vaste näyttäisi säilyvän ainakin 2 vuotta. ZUMA-2- tutkimuksessa havaitut haitat olivat tyypillisiä CAR-T-hoitoihin liittyviä haittoja.
ZUMA-2-tutkimus oli yksihaarainen tutkimus ilman vertailuryhmää. Epäsuorien vertailujen perusteella Tecartuksen vaikutus hoidon lopputuloksiin näyttää olevan parempi kuin nykyisillä hoidoilla. Hoitovaikutuksen tarkkaa suuruutta on kuitenkin vaikea arvioida johtuen rajallisesta vertailuhoitoja koskevasta tiedosta.
Myyntiluvan haltijan terveystalousselvityksen mukaan Tecartus-hoito tuottaa 8,83 lisäelinvuotta ja 6,19 laatupainotettua lisäelinvuotta (QALY) nykyhoitokäytäntöön verrattuna. Lisäkustannuksia Tecartus-hoidosta aiheutuu 468 265 €. Inkrementaalinen kustannusvaikuttavuussuhde (ICER) oli myyntiluvan perusanalyysin mukaan 75 649 €/QALY. Myyntiluvan haltijan kustannusvaikuttavuusanalyysin keskeisin epävarmuuden lähde liittyy arvioon Tecartuksen vaikutuksista vertailuhoitoon verrattuna ja toisaalta pitkällä aikavälillä. Epäsuoraan vertailuun liittyvästä epävarmuudesta johtuen Fimea ei esitä omaa arviota Tecartus-hoidon kustannusvaikuttavuudesta.
Myyntiluvan haltijan arvion mukaan Tecartus-hoitoa saisi vuosittain Suomessa 2–4 potilasta. Tecartus-hoidon listahinta on 360 000 €. Tällöin hoidosta koituvat lisäkustannukset olisivat kaikki hoitokustannukset huomioiden 0,9–1,9 miljoonaa euroa ja ainoastaan lääkehoitoon ja siihen välittömästi liittyvät kustannukset huomioiden 0,8–1,6 miljoonaa vuodessa
Molecular Mechanisms of Synaptotoxicity and Neuroinflammation in Alzheimer’s Disease
Alzheimer’s disease (AD) is the most common neurodegenerative disorder, which is clinically associated with a global cognitive decline and progressive loss of memory and reasoning. According to the prevailing amyloid cascade hypothesis of AD, increased soluble amyloid-β (Aβ) oligomer levels impair the synaptic functions and augment calcium dyshomeostasis, neuroinflammation, oxidative stress as well as the formation of neurofibrillary tangles at specific brain regions. Emerging new findings related to synaptic dysfunction and initial steps of neuroinflammation in AD have been able to delineate the underlying molecular mechanisms, thus reinforcing the development of new treatment strategies and biomarkers for AD beyond the conventional Aβ- and tau-targeted approaches. Particularly, the identification and further characterization of disease-associated microglia and their RNA signatures, AD-associated novel risk genes, neurotoxic astrocytes, and in the involvement of complement-dependent pathway in synaptic pruning and loss in AD have set the outstanding basis for further preclinical and clinical studies. Here, we discuss the recent development and the key findings related to the novel molecular mechanisms and targets underlying the synaptotoxicity and neuroinflammation in AD
InDEx – Industrial Data Excellence
InDEx, the Industrial Data Excellence program, was created to investigate what industrial data can be collected, shared, and utilized for new intelligent services in high-performing, reliable and secure ways, and how to accomplish that in practice in the Finnish manufacturing industry.InDEx produced several insights into data in an industrial environment, collecting data, sharing data in the value chain and in the factory environment, and utilizing and manipulating data with artificial intelligence. Data has an important role in the future in an industrial context, but data sources and utilization mechanisms are more diverse than in cases related to consumer data. Experiences in the InDEx cases showed that there is great potential in data utili zation.Currently, successful business cases built on data sharing are either company-internal or utilize an existing value chain. The data market has not yet matured, and third-party offerings based on public and private data sources are rare. In this program, we tried out a framework that aimed to securely and in a controlled manner share data between organizations. We also worked to improve the contractual framework needed to support new business based on shared data, and we conducted a study of applicable business models. Based on this, we searched for new data-based opportunities within the project consortium. The vision of data as a tradeable good or of sharing with external partners is still to come true, but we believe that we have taken steps in the right direction.The program started in fall 2019 and ended in April 2022. The program faced restrictions caused by COVID-19, which had an effect on the intensity of the work during 2020 and 2021, and the program was extended by one year. Because of meeting restrictions, InDEx collaboration was realized through online meetings. We learned to work and collaborate using digital tools and environments. Despite the mentioned hindrances, and thanks to Business Finland’s flexibility, the extension time made it possible for most of the planned goals to be achieved.This report gives insights in the outcomes of the companies’ work within the InDEx program. DIMECC InDEx is the first finalized program by the members of the Finnish Advanced Manufacturing Network (FAMN, www.famn.fi).</p
Molecular mechanisms of synaptotoxicity and neuroinflammation in Alzheimer’s disease
Abstract
Alzheimer’s disease (AD) is the most common neurodegenerative disorder, which is clinically associated with a global cognitive decline and progressive loss of memory and reasoning. According to the prevailing amyloid cascade hypothesis of AD, increased soluble amyloid-β (Aβ) oligomer levels impair the synaptic functions and augment calcium dyshomeostasis, neuroinflammation, oxidative stress as well as the formation of neurofibrillary tangles at specific brain regions. Emerging new findings related to synaptic dysfunction and initial steps of neuroinflammation in AD have been able to delineate the underlying molecular mechanisms, thus reinforcing the development of new treatment strategies and biomarkers for AD beyond the conventional Aβ- and tau-targeted approaches. Particularly, the identification and further characterization of disease-associated microglia and their RNA signatures, AD-associated novel risk genes, neurotoxic astrocytes, and in the involvement of complement-dependent pathway in synaptic pruning and loss in AD have set the outstanding basis for further preclinical and clinical studies. Here, we discuss the recent development and the key findings related to the novel molecular mechanisms and targets underlying the synaptotoxicity and neuroinflammation in AD