8 research outputs found
Systematic Review of Active Labor Market Policies' Effects on Immigrants' Employment
This systematic review describes the recent literature on integration programs and active labor market policies (ALMPs) that strive to enhance immigrants' employment. We searched several databases, resulting in a total of 2,514 records. After step-by-step screening, we had 44 studies that satisfied our predetermined inclusion criteria.
We divided policy measures into four groups: language training, integration programs, monetary sanctions and general ALMPs. Although these policies often overlap, the studies focus on certain parts of the policies.
The main finding of this review is that well executed integration measures can improve immigrants' labor market attachment, speed up the process of entering employment, and improve the quality of attained jobs. Still, thorough analyses of ALMPs' effects on immigrants are scarce, and the results are inconclusive. Labor market institutions, immigrant populations, and the history of immigration are different even among the Nordic countries, which is why the results are not directly applicable to the Finnish context and there should be more causal research on the topic from Finland. To achieve this, the Finnish government should start experimenting with ALMPs but also implement possible new policies in a way that enables convincing causal analysis on policy effects
Anatomy of An Anonymous Hiring Pilot
Anonymous hiring restricts the information set available to hiring managers and can create a trade-off between discrimination and hiring efficiency. To study this potential trade-off, we leverage a pilot by the City of Helsinki during which hiring to some but not all job titles were subject to anonymization. We find a positive effect on hiring applicants with foreign names but no effect on job duration or wages. Announcing anonymous hiring increases job applications but this is not driven by applicants with foreign-sounding names. Instead, we observe more women applying. We find evidence that once hiring managers are allowed to opt in to anonymous hiring (vs manimportant consequences for the effectiveness of the policy and explain why our results differ from some previous research. Results suggest that anonymization can work as an effective tool to fight against discrimination at least when it is not an opt-in policy.Tutkimme Helsingin kaupungin anonyymin rekrytoinnin pilotin avulla anonymisoinnin vaikutusta syrjintään ja palkattujen menestymiseen töissä. Havaitsemme, että henkilöitä, joilla on ulkomaalaisen kuuloinen nimi, palkattiin enemmän. Anonymisointi ei sen sijaan vaikuta palkattujen sukupuoleen. Anonymisoinnin potentiaalinen haitta on se, että tiedon rajaaminen heikentää mahdollisuuksia palkata sopivin hakija. Emme kuitenkaan havaitse vaikutusta menestymiseen töissä työskentelyjakson kestolla tai palkoilla mitattuna. Rekrytointiprosessin anonymisointi lisäsi hakijoiden määrä kokonaisuudessaan, erityisesti naishakijoiden määrä kasvoi. Pilotin jälkeen, kun esihenkilöt saivat itse valita anonymisoivatko he rekrytoinnin, havaitsemme, että erilaiset henkilöt päätyvät anonymisoimaan, kuin kokeilun aikana, jolloin se oli pakollista. Tulokset antavat viitteitä, että anonyymi rekrytointi voi olla tehokas työkalu syrjinnän vähentämiseksi, vaikka on kiinnitettävä huomiota, kuinka sen käyttöönotto toteutetaan.nonPeerReviewe
Eläinten hyvinvointimerkinnän mahdollisuudet arvoketjun näkökulmasta
Kotieläintuotannon arvoketjun tuotantotapa ja toiminnassa noudatetut käytännön vaikuttavat sekä eläinten hyvinvointiin että toiminnan kannattavuuteen. Suomen elintarvikemarkkinoille on esitetty kehitettävän eläinten hyvinvointia kuvaava laatumerkintä. Eläinten hyvinvointi on tärkeä osa eläintuotannon kestävyyttä, mutta tärkeä osa kestävyyttä on myös se, että ketjun toimijat ja kuluttajat hyväksyvät laatumerkinnän taustalla olevan tuotantotavan. Tämän selvityksen päämääränä on kartoittaa tuotantoketjun taloudellista näkökulmaa eläinten hyvinvoinnista kertovaan merkintään. Toimijoiden näkökulmia teemaan kartoitetaan yhtäältä toimenpiteiden kustannuslaskennan sekä toisaalta teemakeskustelun tulosten pohjalta. Esimerkkinä tarkastelussa käytetään sikatuotantoa sekä kahdeksaa hyvinvointitoimenpidettä, jotka kohdistuvat hyvinvoinnin eri osa-alueille ja joiden etuja ja haittoja tarkasteltiin laskelmissa ja keskusteluissa. Eläinten hyvinvointimerkki on tuotantotapaa kuvaava laatumerkintä, jonka organisointi ja merkkiin liittyvät eläinten hyvinvointia kohentavat toimenpiteet aiheuttavat arvoketjulle lisäkustannuksia. Kustannuksia aiheutuu paitsi alkutuotannolle, myös elintarviketeollisuudelle ja päivittäistavarakaupalle. Alkutuotannossa kustannuksia aiheuttavat mm. lisätyö eri tuotantovaiheissa, mahdolliset tilalla tehtävät rakenteelliset muutokset sekä aineet ja tarvikkeet (esim. tonkimismateriaalit). Eläinten logistiikassa ja teollisuudessa kustannuksia aiheutuisi mm. tuotteen erillään pidosta ja jäljitettävyydestä ja kaupassa markkinoinnista. Myös tuotantotavan dokumentointi sekä toiminnan ja tiedon hallinta aiheuttavat kustannuksia. Jotta toimijoilla olisi taloudellinen kannustin ottaa merkintä käyttöön, nämä kustannukset on saatava katetuksi joko markkinatuotoilla (pyytämällä tuotteesta korkeampaa hintaa, jos asiakas on sen valmis maksamaan) tai kohentuneen tuottavuuden kautta. Tuottavuushyötyjä voidaan saavuttaa esimerkiksi toimenpiteillä, jotka parantavat eläinten terveyttä. Hyvinvointimerkki voi myös olla apuna yritystoiminnan kehittämisessä sekä mahdollistaa korkeamman lisäarvon saamisen tuotteesta ja parantaa siten yritysten kilpailukykyä, tai tuottaa muita hyötyjä (esim. työhyvinvointi). Hintalisän saamiseksi markkinoilta on tärkeää, että merkintä yhtäältä tuottaa kuluttajille aitoa lisäarvoa ja toisaalta, että päivittäistavarakauppa ja muut jakelutiet ovat valmiita käyttämään merkintää. Toimijoiden mukaan hyvinvointia edistävät toimenpiteet eivät kuitenkaan saisi vaarantaa tuoteturvallisuutta
Eläinten hyvinvointimerkin tuottojen jakautumisen vaihtoehdot
Hankkeessa kartoitettiin kansallisen eläinten hyvinvointimerkin tuottojen jakamisen vaihtoehtoja. Hyvinvointimerkin tuottojen jakamiseksi kehitettiin kahdeksan vaihtoehtoista tulonjakomallia. Kuluttajien näkemyksiä hyvinvointimerkin tulonjakomalleista selvitettiin kyselytutkimuksen avulla. Kuluttajien mielestä merkin tuottojen pitäisi kanavoitua tuottajille. Suosituimpia vaihtoehtoja tulojen jakamiseen olivat kyselyn mukaan malli, jossa kuluttaja maksaa tuotteen hinnassa eläinten hyvinvoinnista ja tuottaja saa merkin tuotot sekä hyvinvointirahasto, josta tuottajalle tilitetään hyvinvointimerkin tuotot. Yleisesti kuluttajat pitivät eläinten hyvinvointimerkkiä tarpeellisena
Eläinten hyvinvointimerkintä suomalaisen kotieläintuotannon laadun ja kilpailukyvyn edistäjänä
Eläinten hyvinvointi on tärkeä eläintuotannon kestävyyden osa-alue. Eläinten hyvinvointia voidaan arvioida eläinperäisillä mittareilla havainnoimalla eläintä itseään mm. käyttäytymisen, terveyden ja tuotoksen avulla. Tuotantoeläinten hyvinvointia voidaan edistää poistamalla eläimen hyvinvointiin negatiivisesti vaikuttavia tekijöitä sekä lisäämällä eläimen elämään positiivisia kokemuksia ja mahdollisuuksia. Eläinten hyvinvointia voidaan arvioida myös eläimen käytettävissä olevien resurssien pohjalta. Koska eläinten hyvinvointi on monitahoinen kokonaisuus, sitä tulisi tarkastella riittävän laajasti ja useita näkökohtia huomioon ottaen.
Eläinten hyvinvointimerkintä suomalaisen kotieläintuotannon kilpailukyvyn ja laadun edistäjänä -hankkeen tavoitteena oli selvittää eläinten hyvinvointimerkinnän toteuttamismahdollisuuksia Suomessa maidon, naudan-, sian-, siipikarjan- ja lampaanlihan sekä kananmunien tuotannossa. Eläinten hyvinvointimerkintä on vapaaehtoinen laatu- ja tuotantotapamerkintä, jonka tarkoituksena on edistää eläinten hyvinvointia, auttaa tuotannon kehittämisessä ja lisäarvon realisoinnissa sekä viestiä kuluttajille laadusta.
Kuluttajat liittävät eläinten hyvinvointiin luonnollisuuden ja eläinten inhimillisen kohtelun. Moni kuluttaja kokee, että eläintuotanto ei toteuta näiden käsitteiden ajatuksia riittävässä määrin. Euroopan markkinoilla on joukko erilaisia eläinten hyvinvoinnista kertovia laatumerkintöjä. Ne poikkeavat toisistaan ja painottavat eri tekijöitä. Monitasoisten merkintöjen korkeimmat laatutasot mukailevat pääsääntöisesti luomutuotannon elintilavaatimuksia. Alin taso on usein asemoitu kyseisen maan tavanomaisen hyvän tuotantotavan tasolle tai sen yläpuolelle. Eri maissa toimivat hyvinvointimerkinnät on yleensä suunnattu kotimaansa markkinoille. Joukossa on sekä marginaaliseksi jääneitä että merkittävän markkinaosuuden saavuttaneita merkintöjä. Esimerkiksi Alankomaissa Beter leven-lihan markkina-arvo oli vuonna 2020 noin 2,5 miljardia euroa.
Tehdyn kyselytutkimuksen vastaajista 71 % koki eläinten hyvinvointimerkityn tuotteen ostamisen miellyttäväksi, 73 % koki ostamisen hyväksi ja 76 % koki ostamisen positiiviseksi. Lisäksi 21–26 % vastaajista koki ostamisen neutraaliksi asiaksi. Vastaajille tärkeimpiä eläinten hyvinvoinnin osa-alueita olivat perustarpeisiin liittyvät tekijät, kuten janon, nälän, sairauksien ja vammojen vähäisyys, ja näihin liittyvien eläimen tarpeiden tyydyttäminen. Tämän jälkeen tärkeydessä olivat pääosin pitoympäristöön liittyvät tekijät, ja lopuksi pääosin käyttäytymiseen liittyvät tekijät. Kaikki tekijät olivat kuitenkin melko tärkeitä selvälle enemmistölle vastaajista. Tulokset viittasivat siihen, että eläimen käyttäytymiseen liittyviä näkökohtia tärkeänä pitävä vastaaja oli muita todennäköisemmin huolissaan eläinten hyvinvoinnista, koki sosiaalista painetta hyvinvointimerkittyjen tuotteiden ostamiseen ja oli kiinnostunut niiden ostamisesta.
Eläinten hyvinvointi oli tuotteen päiväyksen, kotimaisuuden, hinnan ja alkuperämaan jälkeen tärkeä tuotteen valintaan vaikuttava tekijä. Kyselyn perusteella tunnistettiin kuluttajille tärkeitä eläinlajikohtaisia hyvinvointimerkinnän laatukriteereitä. Valintakokeen ja contingent valuation-kysymysten perusteella suomalaiset olivat valmiita maksamaan eläinten hyvinvoinnista ja valintakoemenetelmän avulla tunnistettiin maksuhalukkuudeltaan erilaisia kuluttajaryhmiä. Maitotuotteessa maksuhalukkuus hyvinvointiominaisuudesta nousi ensimmäiselle tutkitulle laatutasolle siirryttäessä enemmän kuin ensimmäiseltä toiselle tasolle siirryttäessä. Suhteellinen maksuhalukkuus hyvinvointiominaisuudesta broilerin fileessä nousi toiselle tasolle siirryttäessä enemmän kuin jogurttituotteessa. Sika- ja lammastuotteilla prosentuaalinen lisähinta, jotka vastaajat olivat valmiita maksamaan, oli pienempi kuin broilerilla tai maitotuotteella. Asenne eläinten hyvinvointia kohtaan ja nykyiset korkeamman eläinten hyvinvoinnin tuotteiden ostotottumukset olivat yhteydessä korkeampaan maksuhalukkuuteen.
Kuluttajat suosivat malleja, joissa hyvinvointimerkinnän tuotot menevät tuottajille. Kuluttajat olivat myös jokseenkin yhtä mieltä siitä, että hyvinvointimerkintä on tarpeellinen. Tämä kertoo siitä, että merkinnän kehittämiselle on tarvetta. Käytäntöön vietäessä mallin kannattaa olla yksinkertainen, tuotoista merkittävän osan tulee ohjautua tuottajille ja sen on järkevää perustua käytäntöihin, jotka eivät vaadi uudenlaisten järjestelmien kehittämistä tai omaksumista.
Hankkeen tulosten perusteella laadittiin ehdotus kolmitasoiseksi laatumerkinnäksi, joka voi tarjota lähtökohdan eläinten hyvinvointimerkinnän jatkotyöstämiselle:
• Peruslaatutason laatumerkintä kuvaa hyvää suomalaista tuotantotapaa, jossa on keskeisiä eläinten hyvinvointia edistäviä toimenpiteitä ja joka mahdollistaa eläinten hyvinvoinnin huomioon ottamisen melko laajassa tilajoukossa ja suurelle eläinmäärälle.
• Toisen tason laatumerkintä kuvaa hyvää suomalaista tuotantotapaa, jota on parannettu nostamalla vaatimustasoa joidenkin hyvinvointia edistävien toimenpiteiden osalta. Tämän tason merkintä tuo lisää resursseja ja kiinnittää enemmän huomiota eläinperäisiin mittareihin. Toisen tason tuotantotapaan voi sisältyä hyvinvointitoimenpiteitä, jotka ovat vasta yleistymässä ja se voi kannustaa tuottajia näiden toimenpiteiden käyttöönottoon
• Kolmannen laatutason merkintään sisältyy kunnianhimoisia toimenpiteitä, jotka tähtäävät vaativien asiakkaiden markkinaan. Nämä vaatimukset edellyttävät useimmilta tiloilta merkittäviä panostuksia, elleivät ne vielä käytä kyseisiä toimenpiteitä.
Laatumerkintä kattaa useita eri eläinlajeja ja tuotteita: nauta (naudanliha, maitotuotteet), sika (sianliha), siipikarja (kananmuna, broilerinliha) ja lammas (lammastuotteet). Eri eläinlajeilla hyvinvointitekijät ryhmiteltiin siten, että merkinnässä on huomioitu eläinten hyvinvoinnin eri osa-alueita: terveys, ruokinta, ympäristö ja käyttäytyminen. Merkinnän peruspilariksi nostettiin ennaltaehkäisevä terveydenhuolto, joka on suomalaisen tuotannon vahvuus ja etenkin maidon, sianlihan ja naudanlihan tuotannossa voitaisiin saavuttaa merkittäviä synergiahyötyjä Nasevan ja Sikavan luomaa tietopohjaa hyödyntämällä. Lisäksi eläimiä tulee kohdella hyvin, ottaen huomioon ihmisen ja eläimen välinen suhde ja eläimen kokemaa kipua ja stressiä tulee välttää tai lievittää. Muita eri tasoille ehdotettuja läpileikkaavia teemoja ovat liikkumisen vapauden lisääminen, lajityypillisten tarpeiden huomioiminen eläinten pidossa esimerkiksi käyttäytymisen ja ravinnon kautta, ja eläinten hyvinvoinnin tarkasteleminen sekä eläinten käytettävissä olevien resurssien että eläimistä itsestään mitattavien tunnuslukujen avulla. Hyvinvointivaatimuksilla ei myöskään saa vaarantaa tuoteturvallisuutta. Hankkeessa laadittu ehdotus tarjoaa lähtökohdan merkinnän jatkotyöstämiselle. Jatkotyöstössä merkinnän sisältöä ja kriteerejä tulisi kuitenkin tarkentaa, selkiyttää, ja tarvittaessa mukauttaa niin, jotta merkinnän ominaisuudet ovat mahdollisimman yksiselitteiset, konkreettiset ja hyvinvointimerkinnän käyttöönottoa edistävät.
Hankkeessa tehdyn tuotekokeilun mukaan kuluttajat ovat kiinnostuneita hyvinvointimerkityistä tuotteista. Merkintä sai kuluttajien keskuudessa myönteisen vastaanoton. Niiltä kansalaisilta, jotka eivät kuluttaneet maito- tai lihatuotteita, merkintä sai myös kritiikkiä.
Hyvinvointimerkinnän toiminnan on oltava dokumentoitua ja riippumattoman tahon todentamaa. Menestyäkseen merkintä vaatii riittävää ja selkeää kuluttajaviestintää. Toiminnassa on kuitenkin huomioitava lainsäädännön asettamat reunaehdot, joiden mukaan tuotetta ei voi markkinoida ominaisuuksilla, joita sillä ei ole, markkinointi ei saa olla harhaanjohtavaa, vertailuväitteiden on oltava todennettavissa, eikä tuotetta saa markkinoida ominaisuuksilla, joita voidaan olettaa olevan muillakin tuotteilla. Merkinnän toteuttajaksi ehdotetaan toimijaa, joka tuottaisi tuotetietoa eläinten hyvinvoinnista, kehittäisi merkinnän sisältöä sidosryhmien kanssa, sekä vastaisi merkintään liittyvästä viestinnästä ja tiedotuksesta.
Merkinnän laatuvaatimusten taso vaikuttaa siihen, miten suuria kustannuksia merkintä aiheuttaa eri toimijoille. Kustannukset vaihtelevat yrityskohtaisesti. Osa tässä raportissa ehdotetuista toimenpiteistä on helposti toteutettavissa, osa on vaikea toteuttaa esimerkiksi niin, että arvioinnin tulos on tasalaatuinen. Joihinkin näkökohtiin liittyy myös riski, että yksittäinen eläin tai tuotantoerä ei täytä asetettavia vaatimuksia. Lisäksi osa toimenpiteistä, kuten eläinmäärän vähentämiseen johtavat toimenpiteet, hidaskasvuinen broilerirotu tai emakoiden vapaatiineytys ja -porsitus, virikkeet, liikkumisen vapaus, ulkoilu ja tilakohtaiset auditoinnit voivat aiheuttaa tiloille merkittäviä lisäkustannuksia tai edellyttää investointeja. Sekä kotieläintiloilla että niiden tuotteita jalostavilla yrityksillä on erilaisia toimintatapoja ja strategioita, jotka vaikuttavat kustannuksiin. Yksittäisellä kotieläintilalla lisäkustannuksia laskee se, jos tilalla on jo käytössä nautojen laidunnuksen, runsaan elintilan määrän ja kestokuivitettujen karsinoiden tai vapaaporsituksen kaltaisia hyvinvointia tuotantotapoja. Tila, jolla näitä ei käytetä, joutuisi investoimaan ja muuttamaan tuotantotapaansa, mikäli näitä toimenpiteitä olisi hyvinvointimerkinnän edellytyksenä. Investointeja vaativia toimenpiteitä ei välttämättä kannata toteuttaa tilalla, ellei tuotantokapasiteetti ole elinkaarensa loppuvaiheessa. Suureen markkinaosuuteen tähtäävä merkintä on mahdollista hyvälle suomalaiselle tuotantotavalle, joka voisi sijoittua ensimmäiselle laatutasolle. Tällöin päähuomio olisi toiminnan varmentamisessa ja hyvässä tuotantotavassa.
Osa toimenpiteistä antaa tuottavuushyötyjä ja osa ei. Eläinten hyvän hoidon, ennaltaehkäisevän terveydenhuollon ja tuottajien osaamisen kehittämisen kannattanee pääsääntöisesti itsessään, ja niillä saadaan monissa tapauksissa tuottavuushyötyjä. Lisäksi joidenkin toimenpiteiden kustannuksiin (esim. vapaaporsitus) on mahdollista saada eläinten hyvinvointikorvausta, Neuvo 2000-neuvontakorvausta tai investointitukea. Tällöin eläinten hyvinvointimerkinnän ja tukijärjestelmien välille voi olla synergiahyötyjä. Myös mahdollisuus hyödyntää eläinten terveydenhuollon järjestelmiä (Sikava, Naseva) on resurssien käytön näkökulmasta tärkeää.
Henkilöresurssien tarve merkintäorganisaatiossa on sitä suurempi, mitä enemmän kotieläintiloja ja tuotantoa merkintä kattaa. Merkintäorganisaation voidaan kuitenkin odottaa saavan mittakaavaetuja, jos merkinnän kattavuus laajenee. Eläintuotteita jalostaville yrityksille aiheutuvien kustannusten suuruudesta laadittiin hypoteettisia kustannusskenaarioita. Kustannusten voidaan odottaa kasvavan merkinnän markkinaosuuden kasvaessa, mutta samalla saavutetaan mittakaavaetuja, mikä laskee kustannuksia per tuoteyksikkö.
Laatumerkintöjen keskiössä on toiminnan kehittäminen. Tämän vuoksi hyvinvointimerkinnällä tulisi olla lyhyen aikavälin tavoitteita, jotka ovat kohtuudella saavutettavissa, sekä vaativampia pidemmän aikavälin tavoitteita. Jatkuva kehittäminen auttaa ylläpitämään kuluttajien mielenkiintoa ja hyvinvointimerkittyjen tuotteiden markkinoita. Tärkeitä perusedellytyksiä merkinnän menestymiselle ovat elinkeinon halu kertoa tuotantotoiminnasta, arvoketjun mukanaolo, mukaan lukien vähittäiskauppa, ja kuluttajien tietoisuus merkinnästä.202