31 research outputs found
Võrtsjärve kalavarude seisund ja Eesti angerjamajandamiskava täitmise analüüs : aruanne
Võrtsjärve kalavarud põhiliste liikide osas on viimastel aastatel püsinud heal, mõnede liikide
osas isegi väga heal tasemel. Aastakümneid kestnud järjepidev ja süstemaatiline uurimine on
soodustanud kalavarude säästlikku kasutamist (Eesti kalamajandus, 2010; 2012). Prognoos
lähiaastateks enamuse oluliste liikide osas on samuti hea. Angerjas, mille püügist saadav tulu
on olnud siinse kalanduse alustala juba pea pool sajandit, sõltub otseselt asustamisest ja
asustusmaterjali hinnatasemest 6-12 aastat tagasi. 2014. aastal osutus klaasangerja hind
Euroopa turul erakordselt madalaks, mis võimaldas Võrtsjärve asustada läbi asustamise poole
sajandi pikkuse ajaloo arvult teise koguse. Arvestades aga tänapäevast asustusmaterjali
kvaliteeti võib julgeelt väita, et see oli suurim kogus angerjat, mis ühel aastal Võrtsjärve lastud.
2014. aasta oli Võrtsjärve jaoks eriline selle poolest, et tavapärast kevadist suurvett praktiliselt
ei olnud, mis mõjutas kogu järve elustikku sh kalastikku. Tänu madalamale veeseisule
angerjasaagid veidi tõusid, kuigi jäid endiselt ametliku statistika numbrites prognoosile alla.
Angerjasaakide suhtelist madalseisu leevendab püügiõiguse tasu vähendamine 2/3 võrra alates
2012. aastast ja teiste oluliste kalaliikide tööndusliku varu hea seis, mis aitab kalurkonnal
paremini toime tulla.
Käesolev aruanne võtab kokku 2014. aasta kalandusuuringud Võrtsjärvel, vastavalt
Keskkonnaministeeriumi ja Eesti Maaülikooli Põllumajandus- ja keskkonnainstituudi vahel
sõlmitud lepingule, mille alusel olid töö peamisteks eesmärkideks:
1.1. Anda Võrtsjärve kalaliikide (angerjas, haug, koha, latikas, ahven ja tint) varude seisundi
hinnang 2014. aasta kohta. Tuua välja nende kalaliikide varu seisundit enim mõjutavad tegurid
antud perioodil.
1.2. Anda kalavaru (angerjas, haug, koha, latikas, ahven ja tint) keskpikk (3–5 aastat) prognoos
(usaldustõenäosusega 95%).
1.3. Anda soovitused eelnimetatud kalaliikide varu haldamiseks 2015. ja 2016. aastaks.
1.4. Angerjate rännete, taaspüügi osakaalu, ellujäämuse, püügikoormuse ning teiste võimalike
näitajate saamiseks märgistada ja asustada märgistatud angerjaid eeskätt Võrtsjärve ning
vajadusel ka mujale Peipsi vesikonda.
1.5. Analüüsida ja raporteerida Eesti angerja majandamiskava täitmist alates selle esitamisest
Euroopa Komisjonile 31.12.2008. a.
1.6. Koostada vajalikud juhendmaterjalid ja osaleda angerjateemalistes töögruppides
(ICES/EIFAAC Eel WG, EL töörühmade jt).
1.7. Euroopa Liidu andmekogumise programmi täitmise eesmärgil koguda angerja bioloogilisi
andmeid Peipsi vesikonnas [pikkus, kaal ja vanus (vanus määrata kas täpselt otoliitide abil või
hinnanguliselt pikkuse-vanuse või kaalu-vanuse suhte abil)] vähemalt 100 rändangerja ja 100
paikse angerja kohta.
1.8. Uurida haugi talvist toitumist Võrtsjärves ja selle mõju angerjavarudele.
1.9. Analüüsida angerja asustamisega seotud toiminguid ja tulemuslikkust.
1.10. Anda soovitused peenkala mõiste määratlemiseks.
1.11. Pakkuda välja metoodika mõõdulise kala kaaspüügiprotsendi arvuliselt kaalulisele
määrale üleminekuks.
1.12. Analüüsida kalapüügieeskirja § 11 p 2 põhjendatust.
1.13. Kirjeldada Võrtsjärvel enimkasutatavaid mõrdu ning nende paigutust.
Uurimistöö vastutav täitja oli teadur Ain Järvalt. Uurimisrühma kuulusid veel
rakendushüdrobioloogia magistrid Priit Bernotas ja Maidu Silm ning Limnoloogiakeskuse
laeva meeskond, eesotsas kapten Jüri Zirk ́iga. Täname meeldiva koostöö eest KKM
kalavarude osakonda, PM kalamajandusosakonda, Võrtsjärve kutselisi kalureid, eeskätt Janar Väljaotsa ja Erik Saaremaad ning mitmeid teisi, kes olid abiks uurimismaterjali kogumisel.
Suur tänu ka kalur Enn Kellale, kelle käest on saadud Võrtsjärvel kasutatavate mõrdade algsed
joonised. Täname koostöö eest ka MTÜ Võrtsjärve Kalanduspiirkond töötajaid ning
angerjakasvatajat Raivo Puuritsat, kelle majandist Triton PR AS pärineb ettekasvatatud angerja
asustusmaterjal ja kes on võimaldanud kasvanduses uurimistöid läbi viia sh ettekasvatatud
angerjate keemilist märgistamist.
Uurimistulemustest on jooksvalt antud ülevaateid ja lahendatud kalandust puudutavaid
üksikküsimusi Võrtsjärve kalurite, PM kalandusosakonna ja KKM kalavarude osakonna poolt
korraldatud aruteludel. Projekti toel koostati vastava juhendi alusel Eesti angerja ülevaade
ICES angerja töögrupile.Keskkonnaministeeriumi poolt finantseeritud TÖÖVÕTULEPING nr 4-1.1/14/95. Uuringut toetas Keskkonnainvesteeringute Kesku
An Invited Reply to: A Comment on: Migrating silver eels return from the sea to the river of origin after a false start (2021) by Tambets M et al
publishedVersio
Võrtsjärve kalavarude seisund ja Eesti angerjamajandamiskava täitmise analüüs : aruanne
Võrtsjärve kalavarud on viimaste aastate vältel püsinud suhteliselt heal tasemel, mis annab
alust arvata, et aastakümneid kestnud järjepidev ja süstemaatiline uurimine on soodustanud
kalavarude säästlikku kasutamist (Eesti kalamajandus, 2010). Prognoos lähiaastateks enamuse
oluliste liikide osas on hea või isegi väga hea. Angerjas, mille püügist saadav tulu on olnud
siinse kalanduse alustala juba pea pool sajandit, sõltub otseselt asustamisest ja asustusmaterjali
hinnatasemest 6-12 aastat tagasi. Kahjuks on veetaseme kõrgperiood vähendanud angerjapüügi
tulemuslikkust ja pannud kalureid üsna raskesse olukorda, seda nii 2011. ja 2012. aasta
kevadel. Aasta 2013 oli eelnevatest veevaesem ja tänu sellele ka angerjasaagid veidi tõusid,
kuigi jäävad endiselt ametliku statistika numbrites prognoosile alla. Õnneks leevendab saakide
madalseisu nii püügiõiguse tasu vähenemine, angerja esmakokkuostu hinna tõus ja teiste
oluliste kalaliikide tööndusliku varu hea seis, mis aitab kalurkonnal paremini toime tulla.
2012. aastal jõustus seadusemuudatus, mille alusel angerjajärvede kalurkonna püügiõiguse tasu
vähenes 2/3 võrra. Seadusemuudatuse aluseks olid käesoleva ja INTERREG III A North
EELMIG projekti raames eelnevatel aastatel läbiviidud uuringud, mille tulemused tõendasid, et
suur osa angerjaid saab võimaluse Võrtsjärvest ja kogu Peipsi vesikonnast välja rännata.
Juba möödunud aastal kerkis üles mitmeid probleeme ja ebakõlasid Võrtsjärve kutseliste
kalurite ja Keskkonnainspetsiooni vahel. Arusaamatusi tekitasid eelkõige püügiandmete
esitamise kord, samuti mõrrapüügil kaasneva väheväärtusliku peenkala liikideks sorteerimise
nõue jt küsimused, mis loodetavasti peale korduvaid ühiseid arutelusid leiavad lahenduse 2014.
aastal.
Käesolev aruanne võtab kokku 2013. aasta kalandusuuringud Võrtsjärvel, vastavalt
Keskkonnaministeeriumi ja Eesti Maaülikooli Põllumajandus- ja keskkonnainstituudi vahel
sõlmitud lepingule, mille alusel olid töö peamisteks eesmärkideks:
1.1. Anda Võrtsjärve kalaliikide (angerjas, haug, koha, latikas, ahven ja tint) varude seisundi
hinnang 2013. aasta kohta. Tuua välja nende kalaliikide varu seisundit enim mõjutavad tegurid
antud perioodil.
1.2. Anda kalavaru (angerjas, haug, koha, latikas, ahven ja tint) keskpikk (3–5 aastat) prognoos
(usaldustõenäosusega 95%).
1.3. Anda soovitused eelnimetatud kalaliikide varu haldamiseks 2014. ja 2015. aastaks.
1.4. Angerjate rännete, taaspüügi osakaalu, ellujäämuse, püügikoormuse ning teiste võimalike
näitajate saamiseks märgistada ja asustada märgistatud angerjaid eeskätt Võrtsjärve ning
vajadusel ka mujale Peipsi vesikonda.
1.5. Analüüsida ja raporteerida Eesti angerja majandamiskava täitmist alates selle esitamisest
Euroopa Komisjonile 31.12.2008. a.
1.6. Koostada vajalikud juhendmaterjalid ja osaleda angerjateemalistes töögruppides
(ICES/EIFAAC Eel WG, EL töörühmad jt).
1.7. Euroopa Liidu andmekogumise programmi täitmise eesmärgil koguda angerja bioloogilisi
andmeid Peipsi vesikonnas [pikkus, kaal ja vanus (vanus määrata kas täpselt otoliitide abil või
hinnanguliselt pikkuse-vanuse või kaalu-vanuse suhte abil)] vähemalt 100 rändangerja ja 100
paikse angerja kohta. 4
1.8. Uurida haugi talvist toitumist Võrtsjärves ja selle mõju angerjavarudele.
1.9. Analüüsida angerja asustamisega seotud toiminguid ja tulemuslikkust
Uurimistöö vastutav täitja oli Limnoloogiakeskuse juhataja, teadur Ain Järvalt. Uurimisrühma
kuulusid veel rakendushüdrobioloogia magister Meelis Kask ja spetsialistid Priit Bernotas ning
Maidu Silm, Limnoloogiakeskuse laeva meeskond, eesotsas kapten Jüri Zirk ́iga. Täname
meeldiva koostöö eest KKM kalavarude osakonda, PM kalamajandusosakonda, Võrtsjärve
kutselisi kalureid, eeskätt Janar Väljaotsa, Enno Kella, Lauri Koni, Erik Saaremaad, Rein
Puuritsat, Tõnu Kleini ja Leo Aasat ning paljusid teisi, kes olid abiks uurimismaterjali
kogumisel. Täname koostöö eest ka MTÜ Võrtsjärve Kalanduspiirkond töötajaid ning
angerjakasvatajat Raivo Puuritsat, kelle majandist Triton PR AS pärineb ettekasvatatud angerja
asustusmaterjal ja kes on võimaldanud kasvanduses uurimistöid läbi viia.
Uurimistulemustest on jooksvalt antud ülevaateid ja lahendatud kalandust puudutavaid
üksikküsimusi Võrtsjärve kalurite, PM kalandusosakonna, KKM kalavarude osakonna ja
Limnoloogiakeskuse poolt korraldatud seminaridel. Projekti toel koostati vastava juhendi
alusel Eesti angerja ülevaade ICES angerja töögrupile.Keskkonnaministeeriu
Võrtsjärve kalavarude seisund ja Eesti angerjamajandamiskava täitmise analüüs : aruanne
Võrtsjärve kalavarud on viimaste aastate vältel püsinud suhteliselt heal tasemel, mis annab
alust arvata, et aastakümneid kestnud järjepidev ja süstemaatiline uurimine on soodustanud
kalavarude säästlikku kasutamist (Eesti kalamajandus, 2010). Prognoos lähiaastateks enamuse
oluliste liikide osas on hea. Angerjas, kelle püügist saadav tulu on olnud siinse kalanduse
alustala juba pea pool sajandit, sõltub otseselt asustamisest ja asustusmaterjali hinnatasemest 6-
12 aastat tagasi. Kahjuks on veetaseme tõus vähendanud angerjapüügi tulemuslikkust ja
pannud kalureid üsna raskesse olukorda, seda nii 2011. ja 2012. aasta kevadel. Õnneks
leevendab seda olukorda nii püügiõiguse tasu vähenemine ja teiste oluliste kalaliikide
tööndusliku varu hea seis, mis aitab kalurkonnal paremini toime tulla.
2012. aastal jõustus seadusemuudatus, mille alusel angerjajärvede kalurkonna püügiõiguse tasu
vähenes 2/3 võrra. Seadusemuudatuse aluseks olid käesoleva ja INTERREG projeki raames
eelnevatel aastatel läbiviidud uuringud, mille tulemused tõendasid, et suur osa angerjaid saab
võimaluse Võrtsjärvest ja kogu Peipsi vesikonnast välja rännata.
Kahjuks kerkis möödunud aasta jooksul üles mitmeid probleeme ja ebakõlasid Võrtsjärve
kutseliste kalurite ja Keskkonnainspetsiooni vahel. Arusaamatusi tekitasid eelkõige
püügiandmete esitamise kord, samuti mõrrapüügil kaasneva väheväärtusliku peenkala liikideks
sorteerimise nõue jt küsimused, mis seni pole mõistlikku lahendust leidnud.
Käesolev aruanne võtab kokku 2012. aasta kalandusuuringud Võrtsjärvel, vastavalt
Keskkonnaministeeriumi ja Eesti Maaülikooli Põllumajandus- ja keskkonnainstituudi vahel
sõlmitud lepingule, mille alusel olid töö peamisteks eesmärkideks:
1. Anda Võrtsjärve kalaliikide (angerjas, haug, koha, latikas, ahven ja tint) varude
seisundi hinnang 2012. aasta kohta. Tuua välja nende kalaliikide varu seisundit enim
mõjutavad tegurid antud perioodil.
2. Anda kalavaru (angerjas, haug, koha, latikas, ahven ja tint) keskpikk (3-5 aastat)
prognoos (usaldustõenäosusega 95%).
3. Anda soovitused eelnimetatud kalaliikide varu haldamiseks 2013. ja 2014. aastaks.
4. Angerjate rännete, taaspüügi osakaalu, ellujäämuse, püügikoormuse ning teiste
võimalike näitajate saamiseks märgistada ja asustada märgistatud angerjaid eeskätt
Võrtsjärve ning vajadusel ka mujale Peipsi vesikonda.
5. Analüüsida ja raporteerida Eesti angerja majandamiskava täitmist alates selle
esitamisest Euroopa Komisjonile 31.12.2008. a. Samuti koostada raporti eelnõu
18.09.2007. a. Nõukogu määruse (EÜ) nr 1100/2007, millega kehtestatakse meetmed
euroopa angerja varude taastamiseks artiklis 9 kohaselt. Raporti koostamisel arvestada
Euroopa Komisjoni kalandus- ja vesiviljeluse komitee töögrupis koostatud juhendit.
6. Koostada vajalikud juhendmaterjalid ja osaleda angerjateemalistes töögruppides
(ICES/EIFAAC Eel WG, EL töörühmade jt).
7. Euroopa Liidu andmekogumise programmi täitmise eesmärgil koguda angerja
bioloogilisi andmeid Peipsi vesikonnas [pikkus, kaal ja vanus (vanus määrata kas täpselt
otoliitide abil või hinnanguliselt pikkuse-vanuse või kaalu-vanuse suhte abil)]
vähemalt 100 rändangerja ja 100 paikse angerja kohta.
8. Uurida haugi talvist toitumist Võrtsjärves ja selle mõju angerjavarudele.
9. Analüüsida angerja asustamisega seotud toiminguid ja tulemuslikkust
Uurimistöö vastutav täitja oli Limnoloogiakeskuse juhataja, teadur Ain Järvalt. Uurimisrühma
kuulusid veel rakendushüdrobioloogia magister Meelis Kask ja spetsialistid Priit Bernotas ning Maidu Silm, Limnoloogiakeskuse laeva meeskond, eesotsas kapten Jüri Zirk ́iga. Täname
meeldiva koostöö eest KKM kalavarude osakonda, PM kalamajandusosakonda, Võrtsjärve
kutselisi kalureid, eeskätt Lauri Koni, Erik Saaremaad, Rein Puuritsat ja Leo Aasat ning
paljusid teisi, kes olid abiks uurimismaterjali kogumisel. Täname koostöö eest ka MTÜ
Võrtsjärve Kalanduspiirkond töötajaid ning angerjakasvatajat Raivo Puuritsat, kelle majandist
Triton PR AS pärineb ettekasvatatud angerja asustusmaterjal ja kes on võimaldanud
kasvanduses uurimistöid läbi viia.
Uurimistulemustest on jooksvalt antud ülevaateid ja lahendatud kalandust puudutavaid
üksikküsimusi Võrtsjärve kalurite, PM kalandusosakonna, KKM kalavarude osakonna ja
Limnoloogiakeskuse poolt korraldatud seminaridel. Projekti toel osaleti ka ICES angerja
töögrupi seminaril Taanis, milleks täiendati vastava juhendi alusel Eesti angerja ülevaadet
2012. aasta andmetega. Samuti osaleti ettekandega maailma kalanduse kongressil Edinburghis
angerja arvukuse hindamise uue meetodi rakendamisest Eesti väikejärvedel “An indirect
method to estimate the abundance of European eel in shallow lakes based on mark-recapture
data and CPUE of long lines”, mille autoriteks olid Ain Järvalt, Priit Bernotas ja Meelis Kask.
Samuti osaleti Eesti sisevete kalandust käsitlevate ühisettekannetega konverentsil BALWOIS
2012 Ohridis (Makedoonia). Projekti põhitäitjad Priit Bernotas, Meelis Kas ja Maidu Silm
võtsid osa Bergenis toimunud ICES konverentsist.Keskkonnaministeeriu
Euroopa Kalandusfondi 2007–2013 rakenduskava» meetme 3.1 «Ühistegevused» tegevuse «Muud ühistegevused». Projekti (Peadirektori käskkiri nr 17-6/273) aruanne
Lähtuvalt Euroopa Komisjoni määrusest (Council Regulation (EC) No 1100/2007) ja Eesti
angerjamajanduse tegevuskavast (EMP) (2008) tuleb hinnata angerja looduslikku rännet
siseveekogudesse ja rändangerjate väljapääsu võimalusi sh veekogudest, kuhu neid on
asustatud. Tuleb anda hinnang tõketele (paisud, tammid, turbiinid) rändeteedel nii üles kui
allavoolu. Samuti tuleb Euroopa Komisjoni määrusest (Council Regulation (EC) No
1639/2001) tulenevalt täiustada andmekogumise metoodikat nii järve- (yellow eel) kui ka
rändangerja (silver eel) faasis selleks, et määrata tegelik väljapääsenute hulk vesikonniti ja
hinnata püügivaru eraldi järve- (yellow eel) ja rändangerja (silver eel) osas.
Kuna iga liikmesriik pidi raporteerima tegevustest, mida EMP ette nägi hiljemalt 30. juuniks
2012 (määruse 1100/2007 art. 9), oli projekti esimese osa kõige olulisem tulemus kogutud
andmestik, mille alusel eeltoodud kohustust täita. Antud ülesannete täitmisest sõltus otseselt
ka lisatoetused angerjate asustamisse meie järvedesse. Peaeesmärk on suurendada oluliselt
angerjakasvatust looduslikes vetes ja tema väljarännet e liigi taastootmist, millega kaasneb
proportsionaalselt ka püügivaru ja saakide suurenemine.
Projekti käigus selgitati eeskätt angerjakasvatuslike väikejärvede (Saadjärve, Kuremaa,
Kaiavere ja Vagula järv) angerjavaru märgistamise - taaspüügi meetodil ning hinnati angerjate
väljarännet kogu püügiperioodi jooksul. Saadud tulemused võimaldasid määrata rändangerjate
väljapääsu osakaalu ja kas see on Euroopa Komisjoni määrusest tulenevate nõuetega (40%)
kooskõlas. Teaduslikult tõestatud tingimuste täitmise korral on neile järvedele võimalus
taotleda angerja asustamisse kuni 50% ulatuses lisafinantse ka järgmise raamprogrammi
perioodil. Kolmandik asustamise rahalisest mahust laekub otseselt kutselise püügil
kasutatavate mõrdade püügiõiguse tasust antud angerjajärvelt.
Üheks projekti eesmärgiks oli ka erinevate mõrratüüpide katsetamine angerja-kasvatuslikel
veekogudel tagamaks jätkusuutlikku kalamajandust. Enne projekti algust on eeltoodud
järvedel lubatud püüda vaid ääremõrdadega, mille suu kõrgus on järveti 1 m kuni 3 m.
Arvestades nende järvede sügavust andsid uurimistulemused aluse muuta seadusandlust
püüniste suu kõrguse osas muutmaks püügi hooajati efektiivsemaks. Näiteks on käesoleval
ajal lubatud püüda Kuremaa järvel nüüd kolme mõrraga, mille suu kõrgus on kuni 6 m. Samas
on kehtiva seadusandluse alusel lubatud praegu püüda ka väikejärvede väljavooludel. Lisaks
hinnati muid võimalikke angerja väljarände takistusi järvede väljavooludel.
Käesoleva projekti toel kaitsti kaks magistrikraadi Priit Bernotas „Uus meetod angerjavaru
hindamiseks Eesti järvede näitel” (2012) ja Maidu Silm „Euroopa angerja (Anguilla anguilla)
vanus ja kasv Eesti järvedes”(2013) ning üks bakalaureusekraad Maidu Silm “Euroopa
angerja (Anguilla anguilla) vanuse määramine ja kasvukiirus Eesti järvedes” (2011).
Uurimisgrupp tänab kutselisi kalureid Mati Kärmast Kuremaalt, Kalle Bruusi Saadjärvelt,
Mati Evertit Kaiavere järvelt, Igor Kelti, Märt Ploomipuud ja Mait Klaassenit Vagula järvelt,
kellega koostöös käesolev projekt sai läbi viidud.Euroopa Kalandusfon
Põllumajanduse ja kalanduse valdkonna arengukava aastani 2030 mõjude eelhindamine : lõpparuanne
Põllumajanduse ja kalanduse valdkonna arengukava aastani 2030 (PõKa 2030) eelhindamise viis Riigikantselei strateegiabüroo tellimusel läbi Eesti Maaülikool (EMÜ). Projekti algatas Maaeluministeerium (MeM) koostöös Keskkonnaministeeriumiga (KeM). Eelhindamise eesmärk on uurida süsteemselt püstitatud eesmärkide ja sekkumisloogika vastavust ning analüüsida tegevussuundade sotsiaalseid, demograafilisi, majanduslikke (sh põllumajandus, kalandus, vesiviljelus, toidutööstus), keskkonna-, regionaal- ning maaelu-, julgeoleku-, administratiiv- ja eelarvemõjusid. PõKa 2030 rakendamisega kaasnevate mõjude analüüsi koostamisel lähtuti Justiitsministeeriumi ja Riigikantselei koostatud mõjude hindamise metoodikast. Mõjude analüüsi kaasati lisaks eelhindamise projektimeeskonnale valdkondade eksperte. Eelhindamine viidi läbi perioodil 13. august 2018 kuni 30. september 2019. Eelhindamine teostati PõKa 2030 eelnõu versioonile seisuga 25. aprill 2019 ning viidi läbi PõKa 2030 eelnõuga samal üldistuse astmel. Eelhindamine ei hõlma kompleksselt arengukava keskkonnamõjude hindamist. Keskkonnamõjude strateegiline hindamine viidi läbi paralleelselt teise hindaja poolt.Põllumajanduse ja kalanduse valdkonna arengukava aastani 2030 (PõKa 2030) eelnõu mõjude eelhin-damine viidi läbi Riigikantselei strateegiabüroo tellimusel ja seda rahastati ühtekuuluvuspoliitika fon-dide 2014‒2020 rakenduskava prioriteetse suuna 12 „Haldusvõimekus“ meetmest 12.2 „Poliitikakujun-damise kvaliteedi arendamine“. Projekti algataja oli Maaeluministeerium koostöös Keskkonnaministee-riumiga. PõKa 2030 eelhindamise viis läbi Eesti Maaülikool koostöös valdkondlike ekspertidega
Siseveekogud : õpik kõrgkoolidele
Inimeste kõige tavalisemad seosed
siseveekogudega on matkamine,
kalapüük, suplemine, janu
kustutamine ja taimede kastmine.
Et veekogude ääres viibimine
mõjub paljudele rahustavalt, on
jõgedel-järvedel miljonivaadete
kaudu kindel koht ka kinnisvaraäris.
Veekogudeta ei saa läbi
sportlased (purjetajad, sõudjad ja
motohuvilised). Leidub selliseidki
indiviide, keda meelitavad mittesöödavad
või koguni palja silmaga
nähtamatud vee-elanikud. Eesti on väike madal maa, millel on pikk mererand, aga kus leidub ka
palju siseveekogusid. Eriline on kahe suure järve – Peipsi ja Võrtsjärve
– asumine lähestikku. Seisuvete pindala osakaalu järgi kogu riigi
pindalast on Eesti Euroopas pärast Soomet ja Rootsit koos Norraga
kolmandal-neljandal kohal. Eesti ja tema ümbrus on puhta veega seni
niisiis hästi varustatud, kuid see rikkus ühtlasi kohustab veekogusid
heaperemehelikult ja jätkusuutlikult majandama. Ka Eestis on muresid
nii veevarude, veekogude kui nende seisundiga.
Sisevete uurimine on Eestis kestnud juba üle 100 aasta. Seda on süstemaatiliselt
korraldanud nii Looduseuurijate Selts, Tartu Riiklik Ülikool,
Teaduste Akadeemia kui Maaülikool. Suurte järvede kõrval pole
unustatud väikesi järvi ega vooluveekogusid. Uurida vee ja veekogude
omadusi, arendada ja kasvatada nende spetsialiste ongi mõistlik seal,
kus on, mida tundma õppida. Üha enam leitakse seoseid looduslike
ja inimtekkeliste mõjurite ning ökosüsteemide vastuste vahel. Ühtlasi
ühendatakse neid seoseid sotsiaalmajanduslike küsimuste ja looduskaitsega.
Eesti siseveekogude kohta on peale arvukate ja enamasti võõrkeelsete
teadusartiklite ilmunud ka eestikeelseid raamatuid. Siin neist väike loetelu:
väikejärved (Eesti järved, 1968; Mäemets, 1977; Laarmaa jt 2019);
Võrtsjärv (1973, 2003); Peipsi (1999, 2008), vooluveed (Järvekülg jt 2001;
Timm jt 2019). Kalaraamatuid esindavad Mikelsaar (1984) ning Hunt
(2019), veetaimi „Eesti taimede määraja“ (2010). Silmaga nähtavate veeselgrootute
ülevaate pakub Timm (2015). Ülevaatlikku eestikeelset õpikut
siseveekogude ning nende talitlemise kohta seni polnud.
Eesti ülikoolides on kõigil kolmel õppetasandil (bakalaureuse-, magistri- ja
doktoriõpe) õppekavasid, kus vajatakse teadmisi siseveekogudest.
Võõrkeelseid eeskujusid leidub päris mitu, kuid need käsitlevad enamasti
kas ainult hüdrobioloogiat või limnoloogiat. Esimene on elustiku-, teine
keskkonna-alase suunitlusega. Uus õpik sisaldab mõlemaid ning sobib
loodetavasti paljudele loodusteaduslikele ja looduskaitselistele kursustele,
eriti bakalaureusetasemel. Õpik koosneb kolmest suurest alajaotusest:
(1) siseveekogude füüsikalis-keemiline iseloomustus, levik ja teke; (2) elupaigad
veekogudes, olulised elustikurühmad ning nendevahelised suhted;
(3) siseveekogude majandamine, kaitse ja tervendamine. Peamiselt vaadeldakse
Eesti siseveekogusid, aga seda kogu maailma taustal.
Koostajad loodavad, et raamat annab lugejatele nii vastuseid küsimustele
kui ka süvendab huvi sisevete kui kaunite, põnevate ning inimestele
eluliselt oluliste loodusobjektide suhtes.Õpik on valminud riikliku programmi „Eestikeelsete kõrgkooliõpikute
koostamine ja väljaandmine (2008–2012)“ raames ning
Eesti Maaülikooli ja Sihtasutuse Archimedes osalisel toel
Kalakasvatusliku taastootmise programm : programm "Riiklikku kaitset vajavate ja ohustatud kalaliikide kaitse ja kalavarude taastootmine (2002-2010)"
TäistekstKäesolev programm on Eesti Vabariigi keskkonnaministri poolt käskkirjaga nr 352,
06.05.2002 kinnitatud juhend kalakasvatusliku taastootmise riikliku poliitika elluviimiseks
Eestis, mis käsitleb kõigi praegu või eeldatavasti lähemas tulevikus Eesti veekogudesse
asustatavate kalade taastootmise põhimõtteid ja näitab ära kaitset vajavate
(ohustatud) kalade taastootmise riikliku finantseerimise prioriteedid ning kalapüügivõimaluste
laiendamiseks vajalike kalade asustamiste toetamise prioriteedid.
Programmis toodud asustusmahud ja kohad on soovituslikud ja lähtuvad
2001. aastal prognoositud reaalsetest võimalustest.Taustanalüüs. Kalavarud on tähtis taastuv loodusvara, mille kasutamine peab olema kooskõlas nii
rahvusvaheliselt kui Eestis heaks kiidetud säästva arengu põhimõtetega. Eesti säästva
arengu seadus sätestab, et loodusvarade säästva kasutamise eesmärgiks on tagada
inimest rahuldav elukeskkond ja majanduse arenguks vajalikud ressursid elukeskkonda
oluliselt kahjustamata ning looduslikku mitmekesisust säilitades.
Kalade arvukuse säilitamise või suurendamise põhimõttelised võimalused on: 1) püügi
reguleerimine kalapüügieeskirjas määratud piirangutega (keeluajad ja -piirkonnad,
lubatud püünised ja alammõõt jne) ja püüniste arvu või kalakoguse limiteerimisega;
2) elukeskkonna (eeskätt sigimisvõimaluste) kaitse, parandamine või taastamine;
3) kalakasvatuslik taastootmine (kalakasvandustes üleskasvatatud noorkalade asustamine
veekogudesse, edaspidi lühendatult taastootmine). Viimane on kulukas tegevus,
mis eeldab pikaajalist planeerimist ja otstarbekuse analüüsi. Kalade kaitsemeetmed on
sätestatud mitmetes õigusaktides ja dokumentides. Loodusliku mitmekesisuse kaitse
huvides on Eestis vastu võetud mitmeid programme, mis puudutavad ka kalu. Igakülgsete
kaitsemeetmete väljatöötamine jätkub seoses Eesti ja Euroopa Liidu keskkonnakaitse
poliitika harmoniseerimisega. Tehistingimustes peetud loomade loodusesse
laskmine (seega ka kalade asustamine kalakasvandustest) toimub loomastiku
kaitse ja kasutamise seaduse § 19 järgi keskkonnaministri poolt kinnitatud programmi
alusel. Käesolevas programmis on koondatud tähelepanu ohustatud ja majanduslikult
kasutatavate kalaliikide arvukuse suurendamisele kalakasvatusliku taastootmise
kaudu.
Eesti 74 kalaliigist (Saat, 1992) on 8 inimtegevusest ohustatud (neist 4 on looduskaitse
all), veel 4 liigi arvukus oleneb tugevasti inimtegevusest. Osa ohustatud liikidest
on samal ajal kalanduslikult tähtsad ja neid püütakse pidevalt. Eestis on ka 7 liiki
Euroopa Liidus (EL loodusdirektiivi alusel) ohustatuks loetud ja kaitstavaid kalu (sh
kolm sõõrsuuliiki), mis on meil kas harva esinevad eksikülalised või pole siin otseselt
ohustatud. Kalavarude suurendamiseks ja püügivõimaluste loomiseks taastoodetakse
või on toodetud 5 mitteohustatud liiki. Majanduslikult kasutatavate veeorganismide
hulka kuulub peale kalade ka inimtegevusest ohustatud jõevähk, mistõttu sellekohaseid
probleeme käsitletakse käesolevas dokumendis koos kaladega. Sellise mitmekesisuse
tõttu tuleb vaadelda Eestis riiklikku kaitset ja taastootmist vajavaid kalaliike
rühmadena, mille suhtes rakendatavad meetmed ja riikliku toetamise vajadus on
erinevad. Forelli ja siia liigisiseseid vorme käsitletakse nende ökoloogia erinevuste
tõttu eraldi
Ohustatud sh kaitsealuste ja vääriskalaliikide seisundi parandamiseks vajalikud meetmed ja eelistatud tegevused
Eesti kalavaru, sh vähivaru kasutamine peab olema kooskõlas nii rahvusvaheliselt kui Eestis heakskiidetud säästva arengu põhimõtetega. Loodusvarade säästva kasutamise eesmärk on inimest rahuldava elukeskkonna ja majanduse arenguks vajalike ressursside tagamine, sealjuures oluliselt kahjustamata elukeskkonda ning säilitades looduslikku mitmekesisust. Kalavaru kaitset ja suurust saab mõjutada püügi reguleerimisega, elukeskkonna kaitse, parandamise või taastamisega ning kalakasvatusliku taastootmise abil. Viimane neist on kulukas tegevus, mis eeldab pikaajalist planeerimist ja otstarbekuse analüüsi. Selleks on vajalik kalavarude taastootmise tegevuskava. Tegevuskava koostamisel on lähtutud Eesti ja rahvusvahelistest valdkondlikest dokumentidest arvestades seejuures hetkeolukorda, kalavarude seisundit ja taastamise vajadust ning olemasolevaid võimalusi.
Tegevuskava eesmärk on kalakasvatusliku taastootmise abil parandada ohustatud sh kaitsealuste kalaliikide seisundit ja suurendada nende arvukust, luues avaramad võimalused ka vääriskalaliikide püügiks Eestis. Tegevuskava elluviimist koordineerib ja selle eest vastutab Keskkonnaministeeriumi kalavarude osakond. Vastutav koordinaator koos tegevuskava täitjatega koostab iga nelja aasta tagant tegevuskava täitmise kokkuvõtte. Vastavalt saavutatud tulemustele ja ilmnenud puudustele muudetakse kava, et korrigeerida kalakasvatusliku taastootmise suundasid kalavarude olukorra parandamiseks ja bioloogilise mitmekesisuse hoidmiseks.Programmi koostamist finantseeris Keskonnainvesteeringute Kesku
Angerja keemiline märgistamine : aruanne
Lähtuvalt Euroopa Komisjoni määrusest (Council Regulation (EC) No 1100/2007) ja Eesti angerjamajanduse tegevuskavast (EMP) (Järvalt, 2008), tuleb hinnata angerja looduslikku rännet siseveekogudesse ja rändangerjate väljapääsu võimalusi, sh veekogudest, kuhu neid on asustatud. Samuti tuleb Euroopa Komisjoni määrusest (Council Regulation (EC) No 1639/2001) tulenevalt täiustada andmekogumise metoodikat. Keemilist märgistamist, mille põhjal oleks eristatavad kõik asustatud isendid looduslikult meie vetesse jõudnutest, on soovitanud ka EIFAAC/ICES angerja töögrupp (2011).
Kalade märgistamisega saadud informatsioon (kasvukiirus, ränded, varude hinnang jne.) on üks põhiline meetod kalavarude teaduspõhiseks haldamiseks. Keemiliselt e. massiliselt märgistades saab märgistada suurt hulka kalu korraga ja mis kõige tähtsam – kala elu pole sellest kuidagi pärsitud ning see ei mõjuta kala söödavust. Käesoleva projekti eesmärk oli märgistada kõik 2014 asustatavad ettekasvatatud isendid ning 2015 aasta asustatavad klaasangerjad. 2014 aastal märgistati ka väikejärvedesse asustatud klaasangerjaid.
Eestis ei ole selliselt vannitamise meetodil kalu varasemalt massmärgistatud. Märgistamisel kasutati levinumaid märgistamise aineid nagu Alizariin Red S (ARS) ja strontsiumkloriidi (SrCl2). 2015 aastal kasutati klaasangerja massmärgistamiseks stabiilset isotoopi (Baarium 137), mida teadaolevalt pole angerjate märgistamiseks varem kasutatud.
Käesoleva projekti toel kaitsti magistrikraad Aile Mäe poolt: „Angerja keemiline märgistamine“ (2015), milles käsitleti 2014 aasta angerja massmärgistamist ja selle tulemusi.
Täname TÜ geolooge Kalle Kirsimäe’d ja Päärn Paiste’t, kes aitasid teostada otoliitide mikrokeemilisi analüüse SEM EDS ja LA-ICP-MS meetodil. Samuti TTÜ’st Valdek Mikli’t SEM EDS analüüside eest. Uurimisrühm tänab TÜ Mereinstituuti otoliitide lihvmasina kasutamise eest. Oleme väga tänulikud Raivo Puuritsale, kelle kasvandust saime kasutada klaasangerjate märgistamiseks ja väärtuslike kalakasvanduslike õpetuste eest. Viiratsis asuvast BM Trade OÜ angerjafarmist saime katseks klaasangerjaid ja neile ka vastava toidu. Samuti täname kalureid ning vabatahtlike, kes abistasid kalade pakendamisel ja asustamisel järvedesse