4 research outputs found
Jõevähk ja teda ohustavad võõrvähiliigid
Levik. Jõevähi looduslik levila ulatub Loode-Venemaalt Atlandi ookeani rannikuni ja Vahemere maadest Põhja-Skandinaaviani. Inimese kaasabil on liigi levik mitmes suunas laienenud. Jõevähi seisund on Euroopas viimase 150 aasta jooksul drastiliselt halvenenud, mille peapõhjusteks on vähikatku ja võõrvähiliikide levitamine. Eestis on jõevähk ainus põline vähiliik. Ta elab nii jõgedes, järvedes kui ka inimese poolt rajatud veekogudes. Praegu on teada Eestis rohkem kui 300 jõevähi leiukohta, kuid enamikes neist ei ole vähki kuigi arvukalt. Rohkem on vähiveekogusid Saaremaal ja Lõuna-Eestis.Liigi kirjeldus. Värvus enamasti punakaspruun, kuid võib olla ka rohekas, mustjas või sinakas. Sõrad on suured ja tugevad, eriti isastel. Tavaliselt on sõrad kehaga sama värvi ja pealt karedad. Altpoolt on need siledad ja punased kuni mustjaspruunid. Sõrgade lõikeservad ei ole sirged, vaid seal on kaks väljaulatuvat oga. Seljakilp on sile, kuid erinevalt signaalvähist on pea ja rindmiku liitumiskohal kummalgi küljel terav naast.Jõevähi tähtsus. Jõevähk on oluline lüli veekogu aineringes. Ta hoiab veekogusid kinni kasvamast ning on toiduks paljudele veeloomadele. Suurema lihasaagise ja õhema kooriku pärast eelistavad Põhja-Euroopa tarbijad seda vähiliiki teistele ja seetõttu on tema turuhind ka kõrgem.Vähipüük. Eestis tohib jõevähki püüda augustikuus. Püügiks annab õiguse pilet.ee portaalist või Keskkonnaametist soetatav kalastuskaart, mis kehtib kindlal ajal ja veekogul. Lubatud püügivahendid on vähinatt ja vähimõrd. Püüki sattunud alla 11 cm pikkusega vähid tuleb koheselt vette tagasi lasta. Jõevähkide ümberasustamine Keskkonnaameti loata on keelatud
Jõevähk ja teda ohustavad võõrvähiliigid
Levik. Jõevähi looduslik levila ulatub Loode-Venemaalt
Atlandi ookeani rannikuni ja Vahemerest Põhja-Skandinaaviani.
Inimene on tema levikut laiendanud, viies selle
liigi näiteks ka Briti saartele, kus teda varem polnud. Nimele
vaatamata esineb jõevähk nii jõgedes kui järvedes.
Eestis on ta praegu ainus vähiliik.Liigi kirjeldus ja tunnused. Värvus enamasti punakaspruun,
kuid võib olla ka beež, must või sinine. Sõrad on
suured ja tugevad, eriti isastel. Tavaliselt on sõrad kehaga
sama värvi ja pealt karedad. Altpoolt on need siledad
ja pu na sed kuni mustjaspruunid (mitte kunagi valged,
beežid, roosad ega heleoranžid). Sõrgade lõikeservad ei
ole sirged, vaid seal on kaks väljaulatuvat oga. Seljakilp
on sile, kuid erinevalt signaalvähist on pea ja rindmiku
liitumisko hal kummalgi küljel terav naast. Tänu vähkide
võimele heita ära mõni oma kehaosa enda elu päästmise
eesmärgil, võime me kohata taastuvate sõrgadega
jõevähke, kelle tagasi kasvav sõrg jääb aga eelmisest kitsamaks,
õhemaks ja kergemaks, mis üldkujult meenutab
hoopis kitsasõralise vähi sõrga.Jõevähi tähtsus. Jõevähk on oluline lüli veekogu aineringes.
Ta hoiab veekogusid kinni kasvamast ning on
toiduks paljudele veeorganismidele. Suure lihasaagise
ja õhukese kooriku pärast eelistavad Euroopa tarbijad
seda vähiliiki teistele ja seetõttu on tema turuhind ka
kõrgem.Võõrliikide kahjulikkus ja ohud. Jõevähi väike viljakus
(90–260 marjatera emasvähi kohta), aeglane kasv meie
jahedas kliimas, tundlikkus keskkonnaseisundi ja haiguste
suhtes teevad ta kergesti haavatavaks. Võõrad vähiliigid
võivad saada jõevähile hukatuslikuks, kuna nad
on viljakamad, agressiivsemad ning vastupidavamad
nii haiguste kui raskete keskkonnatingimuste suhtes.
Ameerika vähid on immuunsed vähikatku suhtes ning
kannavad seda haigust edasi. Agressiivsemad Ameerika
vähi isased paarituvad emase jõevähiga, kuid sellest
ei sünni järglasi ning nii väheneb jõevähi arvukus. Eesti
veekogudesse võivad võõrliigid sattuda nii tahtliku kui
tahtmatu inimtegevuse läbi. Tundes erinevaid vähiliike,
saame seda takistada.Seadused. Looduskaitseseaduse alusel on keelatud
võõrliikide loodusesse laskmine. Lisaks on keelatud
Eestisse sisse tuua signaalvähi, kitsasõralise vähi ja ogapõskse
vähi elusaid isendeid
Ohustatud sh kaitsealuste ja vääriskalaliikide seisundi parandamiseks vajalikud meetmed ja eelistatud tegevused
Eesti kalavaru, sh vähivaru kasutamine peab olema kooskõlas nii rahvusvaheliselt kui Eestis heakskiidetud säästva arengu põhimõtetega. Loodusvarade säästva kasutamise eesmärk on inimest rahuldava elukeskkonna ja majanduse arenguks vajalike ressursside tagamine, sealjuures oluliselt kahjustamata elukeskkonda ning säilitades looduslikku mitmekesisust. Kalavaru kaitset ja suurust saab mõjutada püügi reguleerimisega, elukeskkonna kaitse, parandamise või taastamisega ning kalakasvatusliku taastootmise abil. Viimane neist on kulukas tegevus, mis eeldab pikaajalist planeerimist ja otstarbekuse analüüsi. Selleks on vajalik kalavarude taastootmise tegevuskava. Tegevuskava koostamisel on lähtutud Eesti ja rahvusvahelistest valdkondlikest dokumentidest arvestades seejuures hetkeolukorda, kalavarude seisundit ja taastamise vajadust ning olemasolevaid võimalusi.
Tegevuskava eesmärk on kalakasvatusliku taastootmise abil parandada ohustatud sh kaitsealuste kalaliikide seisundit ja suurendada nende arvukust, luues avaramad võimalused ka vääriskalaliikide püügiks Eestis. Tegevuskava elluviimist koordineerib ja selle eest vastutab Keskkonnaministeeriumi kalavarude osakond. Vastutav koordinaator koos tegevuskava täitjatega koostab iga nelja aasta tagant tegevuskava täitmise kokkuvõtte. Vastavalt saavutatud tulemustele ja ilmnenud puudustele muudetakse kava, et korrigeerida kalakasvatusliku taastootmise suundasid kalavarude olukorra parandamiseks ja bioloogilise mitmekesisuse hoidmiseks.Programmi koostamist finantseeris Keskonnainvesteeringute Kesku
Kalakasvatusliku taastootmise programm : programm "Riiklikku kaitset vajavate ja ohustatud kalaliikide kaitse ja kalavarude taastootmine (2002-2010)"
TäistekstKäesolev programm on Eesti Vabariigi keskkonnaministri poolt käskkirjaga nr 352,
06.05.2002 kinnitatud juhend kalakasvatusliku taastootmise riikliku poliitika elluviimiseks
Eestis, mis käsitleb kõigi praegu või eeldatavasti lähemas tulevikus Eesti veekogudesse
asustatavate kalade taastootmise põhimõtteid ja näitab ära kaitset vajavate
(ohustatud) kalade taastootmise riikliku finantseerimise prioriteedid ning kalapüügivõimaluste
laiendamiseks vajalike kalade asustamiste toetamise prioriteedid.
Programmis toodud asustusmahud ja kohad on soovituslikud ja lähtuvad
2001. aastal prognoositud reaalsetest võimalustest.Taustanalüüs. Kalavarud on tähtis taastuv loodusvara, mille kasutamine peab olema kooskõlas nii
rahvusvaheliselt kui Eestis heaks kiidetud säästva arengu põhimõtetega. Eesti säästva
arengu seadus sätestab, et loodusvarade säästva kasutamise eesmärgiks on tagada
inimest rahuldav elukeskkond ja majanduse arenguks vajalikud ressursid elukeskkonda
oluliselt kahjustamata ning looduslikku mitmekesisust säilitades.
Kalade arvukuse säilitamise või suurendamise põhimõttelised võimalused on: 1) püügi
reguleerimine kalapüügieeskirjas määratud piirangutega (keeluajad ja -piirkonnad,
lubatud püünised ja alammõõt jne) ja püüniste arvu või kalakoguse limiteerimisega;
2) elukeskkonna (eeskätt sigimisvõimaluste) kaitse, parandamine või taastamine;
3) kalakasvatuslik taastootmine (kalakasvandustes ĂĽleskasvatatud noorkalade asustamine
veekogudesse, edaspidi lĂĽhendatult taastootmine). Viimane on kulukas tegevus,
mis eeldab pikaajalist planeerimist ja otstarbekuse analĂĽĂĽsi. Kalade kaitsemeetmed on
sätestatud mitmetes õigusaktides ja dokumentides. Loodusliku mitmekesisuse kaitse
huvides on Eestis vastu võetud mitmeid programme, mis puudutavad ka kalu. Igakülgsete
kaitsemeetmete väljatöötamine jätkub seoses Eesti ja Euroopa Liidu keskkonnakaitse
poliitika harmoniseerimisega. Tehistingimustes peetud loomade loodusesse
laskmine (seega ka kalade asustamine kalakasvandustest) toimub loomastiku
kaitse ja kasutamise seaduse § 19 järgi keskkonnaministri poolt kinnitatud programmi
alusel. Käesolevas programmis on koondatud tähelepanu ohustatud ja majanduslikult
kasutatavate kalaliikide arvukuse suurendamisele kalakasvatusliku taastootmise
kaudu.
Eesti 74 kalaliigist (Saat, 1992) on 8 inimtegevusest ohustatud (neist 4 on looduskaitse
all), veel 4 liigi arvukus oleneb tugevasti inimtegevusest. Osa ohustatud liikidest
on samal ajal kalanduslikult tähtsad ja neid püütakse pidevalt. Eestis on ka 7 liiki
Euroopa Liidus (EL loodusdirektiivi alusel) ohustatuks loetud ja kaitstavaid kalu (sh
kolm sõõrsuuliiki), mis on meil kas harva esinevad eksikülalised või pole siin otseselt
ohustatud. Kalavarude suurendamiseks ja püügivõimaluste loomiseks taastoodetakse
või on toodetud 5 mitteohustatud liiki. Majanduslikult kasutatavate veeorganismide
hulka kuulub peale kalade ka inimtegevusest ohustatud jõevähk, mistõttu sellekohaseid
probleeme käsitletakse käesolevas dokumendis koos kaladega. Sellise mitmekesisuse
tõttu tuleb vaadelda Eestis riiklikku kaitset ja taastootmist vajavaid kalaliike
rĂĽhmadena, mille suhtes rakendatavad meetmed ja riikliku toetamise vajadus on
erinevad. Forelli ja siia liigisiseseid vorme käsitletakse nende ökoloogia erinevuste
tõttu eraldi