7 research outputs found
A húgyúti fertőzések relatív gyakorisága metforminnal és SGLT2-gátlóval kezelt 2-es típusú diabetes mellitusban szenvedő betegekben. Hálózati metaanalízis = Relative frequency of urinary tract infections in patients affected by diabetes mellitus type 2 treated with metformin and SGLT2 inhibitor Network meta-analysis
Absztrakt:
Bevezetés és célkitűzés: A jelen kutatás célja, hogy
szisztematikus irodalomkeresésre épülő hálózati metaanalízis segítségével
összehasonlítsa a 2-es típusú cukorbetegség terápiájában alkalmazott,
metforminnal kombinált nátrium-glükóz kotranszporter-2 (SGLT2)-gátlókat a
húgyúti fertőzések kialakulási kockázatának vizsgálatán keresztül.
Módszer: A MEDLINE és EMBASE adatbázisokban történt
irodalomkeresés alapján beválogatott randomizált, kontrollos klinikai
vizsgálatok húgyúti fertőzések gyakoriságára vonatkozó eredményeit hálózati
metaanalízis segítségével foglaltuk össze, melyben a közös komparátor a
placebóval kombinált vagy monoterápiaként adott metformin volt.
Eredmények: Az irodalomkeresés során 10 165 hivatkozást
azonosítottunk, s ezek közül 10 közlemény eredményeit tartalmazza a hálózati
metaanalízis, amely alapján a húgyúti fertőzések kockázata a metforminnal
kombinált, kis dózisú ertugliflozin mellett számszerűleg alacsonyabb volt a
többi SGLT2-gátlóhoz képest (ertugliflozin, 5 mg vs.
empagliflozin, 10 mg: RR = 0,606, 95%-os CrI: 0,264–1,415; ertugliflozin, 5 mg
vs. dapagliflozin, 10 mg: RR = 0,853, 95%-os CrI:
0,301–2,285). Az empagliflozin 25 mg-os dózisa mellett a húgyúti fertőzés
kockázata számszerűleg alacsonyabbnak adódott az ertugliflozin 15 mg-os (RR =
0,745, 95%-os CrI: 0,330–1,610), valamint a dapagliflozin 10 mg-os (RR = 0,680,
95%-os CrI: 0,337–1,289) dózisához képest. A hatóanyagok, illetve a dózisok
közötti eltérés a húgyúti fertőzések tekintetében nem bizonyult statisztikailag
szignifikánsnak. A metaregressziós elemzések alapján a kiindulási éhomi
plazmavércukorszint statisztikailag szignifikáns, pozitív irányú összefüggést
mutatott a húgyúti fertőzések relatív gyakoriságával (β = 0,785, 95%-os CrI:
0,062–1,587). Következtetések: A húgyúti fertőzések relatív
gyakoriságát vizsgálva nem igazolható statisztikailag szignifikáns különbség a
vizsgált, metforminnal kombinált SGLT2-gátló kezelések között. A jelen tanulmány
példaként szolgálhat arra, hogy szabadon rendelkezésre álló eszközök
felhasználásával lebonyolítható egy hálózati metaanalízis, amely az egészségügyi
technológiák relatív hatásosságának, biztonságosságának értékeléséhez gyakran
nélkülözhetetlen. Orv Hetil. 2020; 161(13): 491–501.
|
Abstract:
Introduction and aim: The of this research was to conduct a
network meta-analysis based on a systematic literature search to compare the
relative frequency of urinary tract infections using sodium-glucose
cotransporter-2 (SGLT2) inhibitors combined with metformin in the therapy of
type 2 diabetes. Method: MEDLINE and EMBASE databases were
searched to identify publications of randomized, controlled trials investigating
SGLT2 inhibitors combined with metformin in the therapy of type 2 diabetes and
providing information on the frequency of urinary tract infections.
Results: 10 165 unique citations were screened to identify
10 publications to be included in the network meta-analysis. The network
meta-analysis showed reduced risk of urinary tract infections for low-dose
ertugliflozin compared to other SGLT2 inhibitors (ertugliflozin 5 mg vs.
empagliflozin 10 mg: RR: 0.606, 95% CrI: 0.264–1.415; ertugliflozin 5 mg vs.
dapagliflozin 10 mg: RR = 0.853, 95% CrI: 0.301–2.285). For high-dose
comparisons, empagliflozin 25 mg showed reduced risk of urinary tract infections
compared to both ertugliflozin 15 mg (RR = 0.745, 95% CrI 0.330–1.610) and
dapagliflozin 10 mg (RR = 0.680, 95% CrI: 0.337–1.289). The difference between
active substances and their doses was not statistically significant for the
relative frequency of urinary tract infections. The meta-regression revealed a
statistically significant association between baseline fasting plasma glucose
level and relative frequency of urinary tract infections (β = 0.785, 95% CrI:
0.062–1.587). Conclusion: There was no statistically
significant difference between SGLT2 inhibitors investigated in this study in
terms of the relative frequency of urinary tract infections. This research
demonstrates the applicability of network meta-analyses when assessing the
relative effectiveness and safety of interventions. Orv Hetil. 2020; 161(13):
491–501