25 research outputs found
Statistical methods and software for clinical trials with binary and survival endpoints : efficiency, sample size and two-sample comparison
Defining the scientific question is the starting point for any clinical study. However, even though the main objective is generally clear, how this is addressed is not usually straightforward. Clinical studies very often encompass several questions, defined as primary and secondary hypotheses, and measured through different endpoints.
In clinical trials with multiple endpoints, composite endpoints, defined as the union of several endpoints, are widely used as primary endpoints. The use of composite endpoints is mainly motivated because they are expected to increase the number of observed events and to capture more information than by only considering one endpoint. Besides, it is generally thought that the power of the study will increase if using composite endpoints and that the treatment effect on the composite endpoint will be similar to the average effect of its components. However, these assertions are not necessarily true and the design of a trial with a composite endpoint might be difficult.
Different types of endpoints might be chosen for different research stages. This is the case for cancer trials, where short-term binary endpoints based on the tumor response are common in early-phase trials, whereas overall survival is the gold standard in late-phase trials. In the recent years, there has been a growing interest in designing seamless trials with both early response outcome and later event times. Considering these two endpoints together could provide a wider characterization of the treatment effect and also may reduce the duration of clinical trials and their costs.
In this thesis, we provide novel methodologies to design clinical trials with composite binary endpoints and to compare two treatment groups based on binary and time-to-event endpoints. In addition, we present the implementation of the methodologies by means of different statistical tools. Specifically, in Chapter 2, we propose a general strategy for sizing a trial with a composite binary endpoint as primary endpoint based on previous information on its components. In Chapter 3, we present the ARE (Asymptotic Relative Efficiency) method to choose between a composite binary endpoint or one of its components as the primary endpoint of a trial. In Chapter 4, we propose a class of two-sample nonparametric statistics for testing the equality of proportions and the equality of survival functions. In Chapter 5, we describe the software developed to implement the methods proposed in this thesis. In particular, we present CompARE, a web-based tool for designing clinical trials with composite endpoints and its corresponding R package, and the R package SurvBin in which we have implemented the class of statistics presented in Chapter 4. We conclude this dissertation with general conclusions and some directions for future research in Chapter 6.La evaluación de la eficacia de los tratamientos es uno de los mayores retos en el diseño de ensayos clínicos. La variable principal cuantifica la respuesta clínica y define, en gran medida, el ensayo. Los ensayos clínicos generalmente abarcan varias cuestiones de interés. En estos casos, se establecen hipótesis primarias y secundarias, que son evaluadas a través de diferentes variables. Los ensayos clínicos con múltiples variables de interés utilizan frecuentemente las llamadas variables compuestas. Una variable compuesta se define como la unión de diversas variables de interés. La utilización de variables compuestas en lugar de variables simples estriba en que con éstas aumenta el número de eventos observados y se obtiene una información más completa sobre la respuesta al tratamiento. También se plantea a menudo, por un lado, que la potencia estadística del estudio es mayor si se usan variables compuestas y, por otro, que el efecto del tratamiento de la variable compuesta será similar al efecto medio de las variables que la componen. Sin embargo, estas afirmaciones no son necesariamente ciertas y el diseño de un estudio con una variable compuesta suele ser complejo. El tipo de variable escogida como variable principal puede diferir en las diferentes etapas de investigación. Por ejemplo, en el caso de estudios oncológicos, las variables binarias evaluadas a corto plazo son usadas en fases tempranas del desarrollo del tratamiento; mientras que en fases más avanzadas, las variables más usadas son tiempos de vida. En los últimos años, ha habido un interés creciente en el diseño de ensayos fase II/III con variables binarias y tiempos de vida. Este tipo de ensayos podría proporcionar una caracterización más amplia del efecto del tratamiento y también podría reducir la duración de los ensayos clínicos y sus costes. En esta tesis, proponemos nuevas metodologías, junto con el software estadístico correspondiente, para el diseño de ensayos clínicos con variables compuestas y para la comparación de dos grupos de tratamiento en base a variables binarias y tiempos de vida. Específicamente, en el capítulo 2, proponemos una estrategia para calcular el tamaño muestral de un ensayo con una variable compuesta como variable principal del estudio basado en la información previa sobre sus componentes. En el capítulo 3, presentamos el método ARE (Asymptotic Relative Efficiency) para elegir entre una variable compuesta o una de sus componentes como variable principal de un ensayo. En el capítulo 4, proponemos una clase de estadísticos no paramétricos para contrastar la igualdad de proporciones y la igualdad de las funciones de supervivencia. En el capítulo 5, describimos el software desarrollado para implementar los métodos propuestos en esta tesis. En particular, presentamos CompARE, una herramienta web para diseñar ensayos clínicos con variables compuestas y su correspondiente paquete R, y el paquete R SurvBin en el que hemos implementado la clase de estadísticos presentadas en el capítulo 4. La tesis concluye con un resumen de las principales aportaciones, algunas conclusiones de carácter general así como con una discusión sobre diversos problemas abiertos y futuras líneas de investigación.L’avaluació de l’eficàcia dels tractaments és un dels grans reptes en el disseny d'assajos clínics. La variable principal quantifica la resposta clínica i defineix, en gran manera, l'assaig. Els assaigs clínics generalment inclouen diverses qüestions d’interès. En aquests casos, s'estableixen hipòtesis primàries i secundàries, que són avaluades mitjançant diferents variables.
Els assajos clínics amb múltiples variables d’interès utilitzen freqüentment les
anomenades variables compostes. Una variable composta es defineix com la unió de diverses variables d’interès. La utilització de variables compostes en lloc de variables
simples rau en el fet que amb aquestes augmenta el nombre d'esdeveniments
observats i s’obté una informació més completa sobre la resposta al tractament.
També es planteja sovint, d'una banda, que la potència estadística de l'estudi és més gran si es fan servir variables compostes i, de l'altra, que l'efecte del tractament de la variable composta serà semblant a l'efecte mitjà de les variables que la composen. No obstant això, aquestes afirmacions no són necessàriament certes i el disseny d'un estudi amb una variable composta sol ser complex.
El tipus de variable escollida com a variable principal pot diferir en les diferents
etapes d’investigació. Per exemple, en el cas d'estudis oncològics, les variables
binàries avaluades a curt termini són utilitzades en fases inicials; mentre que
en fases més avançades, les variables més utilitzades són temps de vida. En els últims anys, hi ha hagut un interès creixent en el disseny d'assaigs fase II/III amb variables binàries i temps de vida. Aquest tipus d'assajos podria proporcionar una caracterització més àmplia de l'efecte del tractament i també podria reduir la durada dels assaigs clínics i els seus costos.
En aquesta tesi, proposem noves metodologies, juntament amb el software estadístic corresponent, per al disseny d'assajos clínics amb variables compostes i per a la comparació de dos grups de tractament a partir de variables binàries i temps de vida.
Específicament, en el capítol 2, proposem una estratègia per calcular la mida mostral d'un assaig amb una variable composta com a variable principal d'estudi basat en la informació prèvia sobre els seus components. En el capítol 3, presentem el mètode ARE (Asymptotic Relative Efficiency) per triar entre una variable composta o una de les seves components com a variable principal d'un assaig. En el capítol 4, proposem una classe d’estadístics no paramètrics per contrastar la igualtat de proporcions i la igualtat de les funcions de supervivència. En el capítol 5, descrivim el software desenvolupat per implementar els mètodes proposats en aquesta tesi. En particular, presentem CompARE, una eina web per dissenyar assajos clínics amb variables compostes i el seu corresponent paquet d'R, i el paquet d'R SurvBin on hem implementat la classe d’estadístics presentada en el capítol 4. La tesi conclou amb un resum de les principals aportacions, algunes conclusions de caràcter general així com amb una discussió sobre diversos problemes oberts i futures línies d’investigació
A class of two-sample nonparametric statistics for binary and time-to-event outcomes
© The Author(s) 2021We propose a class of two-sample statistics for testing the equality of proportions and the equality of survival functions. We build our proposal on a weighted combination of a score test for the difference in proportions and a Weighted Kaplan-Meier statistic-based test for the difference of survival functions. The proposed statistics are fully non-parametric and do not rely on the proportional hazards assumption for the survival outcome. We present the asymptotic distribution of these statistics, propose a variance estimator and show their asymptotic properties under fixed and local alternatives. We discuss different choices of weights including those that control the relative relevance of each outcome and emphasize the type of difference to be detected in the survival outcome. We evaluate the performance of these statistics with a simulation study, and illustrate their use with a randomized phase III cancer vaccine trial. We have implemented the proposed statistics in the R package SurvBin, available on GitHub (this https URL).This work was supported by the Ministerio de Ciencia e Innovación (Spain) under Grants PID2019-104830RB-I00; the Departament d’Empresa i Coneixement de la Generalitat de Catalunya (Spain) under Grant 2017 SGR 622 (GRBIO); and the Ministerio de Economía y Competitividad (Spain), through the María de Maeztu Programme for Units of Excellence in R&D under Grant MDM-2014-0445 to M. Bofill Roig.Peer ReviewedPostprint (published version
Design of phase III trials with long-term survival outcomes based on short-term binary results
Pathologic complete response (pCR) is a common primary endpoint for a phase II trial or even accelerated approval of neoadjuvant cancer therapy. If granted, a two-arm confirmatory trial is often required to demonstrate the efficacy with a time-to-event outcome such as overall survival. However, the design of a subsequent phase III trial based on prior information on the pCR effect is not straightforward. Aiming at designing such phase III trials with overall survival as primary endpoint using pCR information from previous trials, we consider a mixture model that incorporates both the survival and the binary endpoints. We propose to base the comparison between arms on the difference of the restricted mean survival times, and show how the effect size and sample size for overall survival rely on the probability of the binary response and the survival distribution by response status, both for each treatment arm. Moreover, we provide the sample size calculation under different scenarios and accompany them with the R package survmixer where all the computations have been implemented. We evaluate our proposal with a simulation study, and illustrate its application through a neoadjuvant breast cancer trial.Generalitat de Catalunya, 2017 SGR 622; Ministerio de Ciencia e Innovación, MTM2015-64465-C2-1-R; PID2019-104830RB-I00; Ministerio de Economía y Competitividad, MDM-2014-0445; National Cancer Institute, National Institutes of Health, CA016672Peer ReviewedPostprint (author's final draft
Decision tool and Sample Size Calculator for composite endpoints
This article considers the combination of two binary or two time-to-event endpoints to form the primary composite endpoint for leading a trial.
• It discusses the relative efficiency of choosing a composite endpoint over one of its components in terms of: the frequencies of observing each component; the relative treatment effect of the tested therapy; and the association between both components.
• We highlight the very important role of the association between components in choosing the most efficient endpoint to use as primary.
• For better grounded future trials, we recommend trialists to always reporting the association between components of the composite endpoint
• Common fallacies to note when using composite endpoints: i) composite endpoints always imply higher power; ii) treatment effect on the composite endpoint is similar to the average effects of its components; and iii) the probability of observing the primary endpoint increases significantly.Peer ReviewedPreprin
Design of Trials with Composite Endpoints with the R Package CompAREdesign
Composite endpoints are widely used as primary endpoints in clinical trials.
Designing trials with time-to-event endpoints can be particularly challenging
because the proportional hazard assumption usually does not hold when using a
composite endpoint, even when the premise remains true for their components.
Consequently, the conventional formulae for sample size calculation do not
longer apply. We present the R package CompAREdesign by means of which the key
elements of trial designs, such as the sample size and effect sizes, can be
computed based on the information on the composite endpoint components.
CompAREdesign provides the functions to assess the sensitivity and robustness
of design calculations to variations in initial values and assumptions.
Furthermore, we describe other features of the package, such as functions for
the design of trials with binary composite endpoints, and functions to simulate
trials with composite endpoints under a wide range of scenarios
Design of trials with composite endpoints with the R package compAREdesign
Composite endpoints are widely used as primary endpoints in clinical trials. Designing trials with time-to-event endpoints can be particularly challenging because the proportional hazard assumption usually does not hold when using a composite endpoint, even when the premise remains true for their components. Consequently, the conventional formulae for sample size calculation do not longer apply. We present the R package CompAREdesign by means of which the key elements of trial designs, such as the sample size and effect sizes, can be computed based on the information on the composite endpoint components. CompAREdesign provides the functions to assess the sensitivity and robustness of design calculations to variations in initial values and assumptions. Furthermore, we describe other features of the package, such as functions for the design of trials with binary composite endpoints, and functions to simulate trials with composite endpoints under a wide range of scenarios.This work was supported by the Ministerio de Economía y Competitividad (Spain) under Grant PID2019- 104830RB-I00 and the Departament d’Empresa i Coneixement de la Generalitat de Catalunya (Spain) under Grant 2017 SGR 622 (GRBIO). Marta Bofill Roig is a member of the EU Patient Centric Clinical Trial Platforms (EU-PEARL). This Joint Undertaking receives support from the European Union’s Horizon 2020 research and innovation program and EFPIA and Children’s Tumor Foundation, Global Alliance for TB Drug Development nonprofit organization, Springworks Therapeutics Inc. This publication reflects the authors’ views. Neither IMI nor the European Union, EFPIA, nor any Associated Partners are responsible for any use that may be made of the information contained herein.Peer ReviewedPostprint (author's final draft
NCC: An R-package for analysis and simulation of platform trials with non-concurrent controls
Platform trials evaluate the efficacy of multiple treatments, allowing for
late entry of the experimental arms and enabling efficiency gains by sharing
controls. The power of individual treatment-control comparisons in such trials
can be improved by utilizing non-concurrent controls (NCC) in the analysis. We
present the R-package NCC for the design and analysis of platform trials using
non-concurrent controls. NCC allows for simulating platform trials and
evaluating the properties of analysis methods that make use of non-concurrent
controls in a variety of settings. We describe the main NCC functions and show
how to use the package to simulate and analyse platform trials by means of
specific examples
On model-based time trend adjustments in platform trials with non-concurrent controls
Platform trials can evaluate the efficacy of several treatments compared to a
control. The number of treatments is not fixed, as arms may be added or removed
as the trial progresses. Platform trials are more efficient than independent
parallel-group trials because of using shared control groups. For arms entering
the trial later, not all patients in the control group are randomised
concurrently. The control group is then divided into concurrent and
non-concurrent controls. Using non-concurrent controls (NCC) can improve the
trial's efficiency, but can introduce bias due to time trends.
We focus on a platform trial with two treatment arms and a common control
arm. Assuming that the second treatment arm is added later, we assess the
robustness of model-based approaches to adjust for time trends when using NCC.
We consider approaches where time trends are modeled as linear or as a step
function, with steps at times where arms enter or leave the trial. For trials
with continuous or binary outcomes, we investigate the type 1 error (t1e) rate
and power of testing the efficacy of the newly added arm under a range of
scenarios. In addition to scenarios where time trends are equal across arms, we
investigate settings with trends that are different or not additive in the
model scale.
A step function model fitted on data from all arms gives increased power
while controlling the t1e, as long as the time trends are equal for the
different arms and additive on the model scale. This holds even if the trend's
shape deviates from a step function if block randomisation is used. But if
trends differ between arms or are not additive on the model scale, t1e control
may be lost.
The efficiency gained by using step function models to incorporate NCC can
outweigh potential biases. However, the specifics of the trial, plausibility of
different time trends, and robustness of results should be considere
Statistical methods and software for clinical trials with binary and survival endpoints : efficiency, sample size and two-sample comparison
Defining the scientific question is the starting point for any clinical study. However, even though the main objective is generally clear, how this is addressed is not usually straightforward. Clinical studies very often encompass several questions, defined as primary and secondary hypotheses, and measured through different endpoints.
In clinical trials with multiple endpoints, composite endpoints, defined as the union of several endpoints, are widely used as primary endpoints. The use of composite endpoints is mainly motivated because they are expected to increase the number of observed events and to capture more information than by only considering one endpoint. Besides, it is generally thought that the power of the study will increase if using composite endpoints and that the treatment effect on the composite endpoint will be similar to the average effect of its components. However, these assertions are not necessarily true and the design of a trial with a composite endpoint might be difficult.
Different types of endpoints might be chosen for different research stages. This is the case for cancer trials, where short-term binary endpoints based on the tumor response are common in early-phase trials, whereas overall survival is the gold standard in late-phase trials. In the recent years, there has been a growing interest in designing seamless trials with both early response outcome and later event times. Considering these two endpoints together could provide a wider characterization of the treatment effect and also may reduce the duration of clinical trials and their costs.
In this thesis, we provide novel methodologies to design clinical trials with composite binary endpoints and to compare two treatment groups based on binary and time-to-event endpoints. In addition, we present the implementation of the methodologies by means of different statistical tools. Specifically, in Chapter 2, we propose a general strategy for sizing a trial with a composite binary endpoint as primary endpoint based on previous information on its components. In Chapter 3, we present the ARE (Asymptotic Relative Efficiency) method to choose between a composite binary endpoint or one of its components as the primary endpoint of a trial. In Chapter 4, we propose a class of two-sample nonparametric statistics for testing the equality of proportions and the equality of survival functions. In Chapter 5, we describe the software developed to implement the methods proposed in this thesis. In particular, we present CompARE, a web-based tool for designing clinical trials with composite endpoints and its corresponding R package, and the R package SurvBin in which we have implemented the class of statistics presented in Chapter 4. We conclude this dissertation with general conclusions and some directions for future research in Chapter 6.La evaluación de la eficacia de los tratamientos es uno de los mayores retos en el diseño de ensayos clínicos. La variable principal cuantifica la respuesta clínica y define, en gran medida, el ensayo. Los ensayos clínicos generalmente abarcan varias cuestiones de interés. En estos casos, se establecen hipótesis primarias y secundarias, que son evaluadas a través de diferentes variables. Los ensayos clínicos con múltiples variables de interés utilizan frecuentemente las llamadas variables compuestas. Una variable compuesta se define como la unión de diversas variables de interés. La utilización de variables compuestas en lugar de variables simples estriba en que con éstas aumenta el número de eventos observados y se obtiene una información más completa sobre la respuesta al tratamiento. También se plantea a menudo, por un lado, que la potencia estadística del estudio es mayor si se usan variables compuestas y, por otro, que el efecto del tratamiento de la variable compuesta será similar al efecto medio de las variables que la componen. Sin embargo, estas afirmaciones no son necesariamente ciertas y el diseño de un estudio con una variable compuesta suele ser complejo. El tipo de variable escogida como variable principal puede diferir en las diferentes etapas de investigación. Por ejemplo, en el caso de estudios oncológicos, las variables binarias evaluadas a corto plazo son usadas en fases tempranas del desarrollo del tratamiento; mientras que en fases más avanzadas, las variables más usadas son tiempos de vida. En los últimos años, ha habido un interés creciente en el diseño de ensayos fase II/III con variables binarias y tiempos de vida. Este tipo de ensayos podría proporcionar una caracterización más amplia del efecto del tratamiento y también podría reducir la duración de los ensayos clínicos y sus costes. En esta tesis, proponemos nuevas metodologías, junto con el software estadístico correspondiente, para el diseño de ensayos clínicos con variables compuestas y para la comparación de dos grupos de tratamiento en base a variables binarias y tiempos de vida. Específicamente, en el capítulo 2, proponemos una estrategia para calcular el tamaño muestral de un ensayo con una variable compuesta como variable principal del estudio basado en la información previa sobre sus componentes. En el capítulo 3, presentamos el método ARE (Asymptotic Relative Efficiency) para elegir entre una variable compuesta o una de sus componentes como variable principal de un ensayo. En el capítulo 4, proponemos una clase de estadísticos no paramétricos para contrastar la igualdad de proporciones y la igualdad de las funciones de supervivencia. En el capítulo 5, describimos el software desarrollado para implementar los métodos propuestos en esta tesis. En particular, presentamos CompARE, una herramienta web para diseñar ensayos clínicos con variables compuestas y su correspondiente paquete R, y el paquete R SurvBin en el que hemos implementado la clase de estadísticos presentadas en el capítulo 4. La tesis concluye con un resumen de las principales aportaciones, algunas conclusiones de carácter general así como con una discusión sobre diversos problemas abiertos y futuras líneas de investigación.L’avaluació de l’eficàcia dels tractaments és un dels grans reptes en el disseny d'assajos clínics. La variable principal quantifica la resposta clínica i defineix, en gran manera, l'assaig. Els assaigs clínics generalment inclouen diverses qüestions d’interès. En aquests casos, s'estableixen hipòtesis primàries i secundàries, que són avaluades mitjançant diferents variables.
Els assajos clínics amb múltiples variables d’interès utilitzen freqüentment les
anomenades variables compostes. Una variable composta es defineix com la unió de diverses variables d’interès. La utilització de variables compostes en lloc de variables
simples rau en el fet que amb aquestes augmenta el nombre d'esdeveniments
observats i s’obté una informació més completa sobre la resposta al tractament.
També es planteja sovint, d'una banda, que la potència estadística de l'estudi és més gran si es fan servir variables compostes i, de l'altra, que l'efecte del tractament de la variable composta serà semblant a l'efecte mitjà de les variables que la composen. No obstant això, aquestes afirmacions no són necessàriament certes i el disseny d'un estudi amb una variable composta sol ser complex.
El tipus de variable escollida com a variable principal pot diferir en les diferents
etapes d’investigació. Per exemple, en el cas d'estudis oncològics, les variables
binàries avaluades a curt termini són utilitzades en fases inicials; mentre que
en fases més avançades, les variables més utilitzades són temps de vida. En els últims anys, hi ha hagut un interès creixent en el disseny d'assaigs fase II/III amb variables binàries i temps de vida. Aquest tipus d'assajos podria proporcionar una caracterització més àmplia de l'efecte del tractament i també podria reduir la durada dels assaigs clínics i els seus costos.
En aquesta tesi, proposem noves metodologies, juntament amb el software estadístic corresponent, per al disseny d'assajos clínics amb variables compostes i per a la comparació de dos grups de tractament a partir de variables binàries i temps de vida.
Específicament, en el capítol 2, proposem una estratègia per calcular la mida mostral d'un assaig amb una variable composta com a variable principal d'estudi basat en la informació prèvia sobre els seus components. En el capítol 3, presentem el mètode ARE (Asymptotic Relative Efficiency) per triar entre una variable composta o una de les seves components com a variable principal d'un assaig. En el capítol 4, proposem una classe d’estadístics no paramètrics per contrastar la igualtat de proporcions i la igualtat de les funcions de supervivència. En el capítol 5, descrivim el software desenvolupat per implementar els mètodes proposats en aquesta tesi. En particular, presentem CompARE, una eina web per dissenyar assajos clínics amb variables compostes i el seu corresponent paquet d'R, i el paquet d'R SurvBin on hem implementat la classe d’estadístics presentada en el capítol 4. La tesi conclou amb un resum de les principals aportacions, algunes conclusions de caràcter general així com amb una discussió sobre diversos problemes oberts i futures línies d’investigació.Postprint (published version