4 research outputs found
Noninvasive Evaluation of Microcirculation under Normal and Pathological Conditions Using Contrast-Enhanced Ultrasonography (CEUS)
The present chapter highlights the most important information about microcirculation and its evaluation using contrast-enhanced ultrasonography (CEUS). In the beginning it outlines some general considerations about microcirculation, together with its morphological and physiological particularities under normal and pathological circumstances. The ultrasonographic (US) evaluation of vascularity is based on the Doppler technique and the harmonic technique using contrast agents. Then it presents briefly the Doppler ultrasound (DUS) and discusses its most important current and emerging indications. CEUS is presented extensively, covering the fundamentals of sonographic contrast agents, harmonic imaging and quantification techniques. A special focus is placed not only on the current and emerging indications of CEUS but also on the advantages and limitations of the method. This chapter also incorporates information about experimental CEUS applications and future perspectives. CEUS is the recommended US method for the characterization of microcirculation. The results of the examination are displayed in real-time, under the eyes of the examiner, while the quantitative assessment of the contrast agent kinetics parameters is easy to perform. This method allows a precise definition of the healthy or pathologic state of an organ and the follow-up of treatment response
Drotaverinum – a new modality of prevention and treatment in cerebral vasospasm after subarachoidian hemorrhage?
Aim: This study want to demonstrate the efficaciousness of drotaverinum as a replacer of papaverine in the prevention and treatment of vasospasm. Material and method: In this study were used 20 albino Wistar male rats. Rats were divided in two groups and vasospasm was induced to the both femoral artery and after that irrigation of the femoral arteries with drotaverinum was performed to demonstrate the vasodilatation that can appear (group A). In the group B after the obtaining of vasospasm irrigation of the femoral arteries with saline solution was performed and this group was used as witness. The length of the vessels was measured when was achieved the vasospasm and also before and after the administration of the solutions. Pictures were taken at every step of dissection and solutions administration to can measure the length of arteries before and after the administration of drotaverinum and the saline solution. Results: In all rats was obtained vasospasm at the femoral artery after clipping the artery and after we irrigate with adrenaline. In the group with drotaverinum we obtained the vasodilatation and in the witness group the caliber of the vessels remain the same. The statistical analysis of the data demonstrate a significant differences between the group were was used drotaverinum and the witness group were was used the saline solution (p<0,001). Conclusions: Drotaverinum has a good vasodilatative effect on arteries and he can prevent the apparition of vasospasm and it can even treat vasospasm if occur by producing local vasodilatation and a good circulation in the area where is administrated. This study showed quantitatively that drotaverinum can treat the experimental peripheral vasospasm in rats
Ultrasonografia cu substanţă de contrast în examinarea tumorilor renale. Comparaţie între un caz de oncocitom şi un caz de cancer cu celule renale şi studiu aprofundat al literaturii
Universitatea de Medicină şi Farmacie Iuliu Haţieganu, Cluj-NapocaIntroducere. Oncocitomul renal (OCR) reprezintă o tumoră benignă, a cărui diagnostic este în mod
frecvent incidental. Cancerul cu celule renale (CCR)
este cea mai frecventă patologie malignă renală.
Ultrasonografia este în mod frecvent prima linie
de evaluare a acestor formaţiuni, studiul fiind completat cu examinarea prin tomografie computerizată
cu substanţă de contrast (CECT).
Studiul prezintă două cazuri – OCR și, respectiv,
CCR. Printr-o amplă consultare a literaturii de specialitate, corelată cu experienţa de până în prezent,
se dorește identificarea aportului ultrasonografiei
cu substanţă de contrast (CEUS) în diagnosticul
tumorilor renale.
Materiale și metodă. Ambii pacienţi au fost de
sex feminin, vârsta fiind de 35 și, respectiv, 53 de ani.
Evaluarea imagistică a inclus, în ambele cazuri,
ecografia în mod B, Doppler color, pulsat, precum și
cu substanţă de contrast (SC) (Sonovue-Bracco, Italia,
1,6 ml intravenos în bolus). Caracteristicile captării și
spălării agentului de contrast au fost evaluate folosind un program dedicat (Sonoliver, Tomtec Imaging
Systems). S-au calculat pentru fiecare formaţiune și
pentru parenchimul martor următorii indici: Time to
peak (TTp), intensitatea maximă (IMAX), timpul de
spălare (RT), timpul mediu de tranzit (mTT). Investigaţiile au fost completate prin CECT.
Rezultate. Examinarea ultrasonografică a primei paciente a identificat o masă localizată la nivelul
corticalei rinichiului drept, hiperecogenă comparativ
cu aceasta, omogenă, bine delimitată. Formaţiunea
măsura 30/31/31 mm. Examinările Doppler color și
pulsat au relevat vascularizaţie periferică și centrală,
ce îmbrăca aspectul de ,,spiţe de roată”.
La introducerea substanţei de contrast, periferia
tumorii a prezentat captare intensă. IMAX atribuită
formaţiunii a fost inferioară parenchimului normal
(92,2% vs 100%). Valorile RT, TTp și mTT au fost superioare corticalei de referinţă (8,44s vs 6,01s; 17,59s vs
15,7s; 20,19s vs 16,97s). Centrul formaţiunii a captat
mai lent SC, rămânând hipocaptant.
Formaţiunea corticală stângă, identificată la cea
de-a doua pacientă, a fost inomogenă și relativ hipercogenă, comparativ cu parenchimul normal. Delimitarea tumorii, raportată la cazul precedent, nu a
fost la fel de netă. Dimensiunile au fost de 32/28,7/27
mm. Examinările Doppler color și pulsat au identificat
vascularizaţie bogată peritumorală. Post-CEUS, la
nivelul tumorii și a corticalei de referinţă s-au calculat
IMAX (84,95% vs 100%; ), RT (14,87s vs 16,6s), TTp
(16,96s vs 18,25s), mTT (49,41s vs 69,85s).
Examinarea CECT a primului caz consolidează
diagnosticul de oncocitom, iar la cel de-al doilea –
diagnosticul de CCR. Rezultatul anatomopatologic
al pieselor de rezecţie identifică leziunile ca OCR
și CCR.
Discuţii. Procesele de neovascularizaţie imprimă tumorilor renale o comportare aparte faţă
de corticala indemnă. În cazurile prezentate, indicii
CEUS măsuraţi pentru OCR și CCR sunt sensibil diferiţi atât între ei, cât și faţă de cei ai parenchimului
normal. Literatura de specialitate subliniază nevoia
unor studii ample, concentrate asupra diagnosticului
tumorilor renale prin intermediul CEUS.
Concluzii. Abilitatea CEUS de a detecta fluxuri
lente, capacitatea de cuantificare în timp real și posibilităţile de postprocesare pot fi considerate argumente
ce susţin validitatea metodei în cuantificarea tumorilor
renale. Constrângeri în cazul pacienţilor cu insuficienţă renală practic nu există. Cuantificarea curbelor de
spălare în cadrul unui lot semnificativ de pacienţi ar
putea identifica parametrii specifici OCR și CCR