4 research outputs found
Preventive evidence into practice (PEP) study: implementation of guidelines to prevent primary vascular disease in general practice protocol for a cluster randomised controlled trial
There are significant gaps in the implementation and uptake of evidence-based guideline recommendations for cardiovascular disease (CVD) and diabetes in Australian general practice. This study protocol describes the methodology for a cluster randomised trial to evaluate the effectiveness of a model that aims to improve the implementation of these guidelines in Australian general practice developed by a collaboration between researchers, non-government organisations, and the profession.This study is funded by an Australian National Health and Medical Research
Council (NHMRC) Partnership grant (ID 568978) together with the Australian
National Heart Foundation, Royal Australian College of General Practitioners,
and the BUPA Foundation. MH is supported by a NHMRC Senior Principle
Research Fellowship
Klimaeffektar pÄ svalbardreinens kalvingstidspunkt
Veiberg, V., Danielsen, P., Loe, L. E., Stien, A., Peeters, B., Hansen, B. B., Irvine, R. J., Ropstad, E., Albon, S. D., Tveraa, T. & Varpe, Ă. (2017) Klimaeffektar pĂ„ svalbardreinens kalvingstidspunkt â NINA Rapport 1311. 33 s.
Artar som lever i eit miljÞ med store sesongvariasjonar i bÄde miljÞforhold og ressurstilgang, er avhengige av reproduksjonsstrategiar som pÄ ein best mulig mÄte sikrar god overleving og vekst for avkoma. «Timing» av reproduksjon og strategiar for korleis ulike organismar investerer i produksjon av avkom, er to av dei mest sentrale livshistorietrekka hos ein art. Dagens klimaendringar skjer derimot sÄ raskt at det kan ha stor innverknad bÄde pÄ levevilkÄra for enkeltartar og pÄ samspelet innan Þkosystem.
Ingen annan stad i Europa skjer klimaendringane like raskt som pÄ Svalbard. Plantevekstperioden pÄ Svalbard er svÊrt kort og planteetarane som lever her er avhengig av Ä utnytte dei tilgjengelege ressursane mest mulig optimalt. Svalbardreinen (Rangifer tarandus platyrhynchus) er den stÞrste fastlevande planteetaren pÄ Þygruppa, og er bÄde ein karakterart og ein viktig pÄverkingsfaktor for landÞkosystemet. Vi Þnska Ä undersÞke i kva grad kalvingstidspunktet for reinen har endra seg over tid, og i kva grad eventuell mellomÄrsvariasjon i kalvingstidspunkt kunne relaterast til vÄrens starttidspunkt.
Ă
samle informasjon om fÞdselstidspunkt hos ville dyr er ofte bÄde arbeids- og ressurskrevjande. Vi Þnska derfor Ä utforske muligheitene for Ä bruke GPS- og aktivitetsdata frÄ merka svalbardrein til Ä identifisere kalvingstidspunktet for enkeltindivid. Totalt hadde vi GPS- og aktivitetsdata frÄ 127 kalvingsperiodar fordelt pÄ 40 ulike individ i tidsperioden 2009-2015. I tillegg hadde vi tilgang pÄ seks Är (1979-1981 og 1996-1998) med historiske observasjonsdata frÄ kalvingsperioden.
Vi lykkast med Ä etablere ein metodikk for fastesetjing av kalvingstidspunkt for individmerka simler basert pÄ aktivitetsdata. Ein Ärleg gjennomsnittleg kalvingsdato kunne dermed bereknast for 13 Är i perioden 1979-2015. EVI-vÄr og T50 vart brukt som indeksar pÄ vÄrstart. EVI-vÄr er ein vegetasjonsindeks basert pÄ satellittdata, men er berre tilgjengeleg etter 2000. T50 er ein temperaturbasert indeks for vÄrstart og kunne bereknast for heile den aktuelle tidsperioden. Indeksane var nÊrt korrelert.
Observasjonsmaterialet stamma frÄ dei to tilgrensande studieomrÄda, Adventdalen og Reindalen-Semmeldalen-Colesdalen pÄ Nordenskiöld Land, Svalbard. Parallelle registreringar i dei to studieomrÄda i 1979 ga identiske estimat for gjennomsnittleg kalvingsdato (6. juni). Vi antok derfor at det ikkje var systematiske forskjellar i kalvingsdato mellom omrÄda. Gjennomsnittleg kalvingsdato varierte med 11 dagar (2.-13. juni) i lÞpet av tidsperioden 1979-2015, men det var ingen signifikant trend. VÄrindeksen T50 viste ein sterk trend mot tidlegare vÄrstart. Basert pÄ denne indeksen var estimert dato for vÄrstart 18 dagar tidlegare i 2015 enn i 1979. Ingen tilsvarande trend vart avdekka for EVI-vÄr, som dekka ein vesentleg kortare tidsperiode (2000-2015). Ei avkorting av tidsserien for T50 til berre Ä omfatte Ära med estimat for EVI-vÄr resulterte i at heller ikkje denne indeksen lenger viste ein signifikant trend. Gjennomsnittleg Ärleg kalvingsdato viste ingen signifikant korrelasjon med indeksane for vÄrstart. Ein tydeleg forseinka kalvingsdato om vÄren etter ein svÊrt hard vinter (1996), tyda derimot pÄ at mÞdrenes fysiske tilstand har innverknad pÄ kalvingstidspunktet. Denne samanhengen vil ein kunne utforska nÊrare nÄr fleire Är med individbaserte data fÞreligg.
Metodikken for fastsetjing av kalvingsdato pÄ bakgrunn av aktivitetsdata, vil representere eit nyttig verktÞy for individbaserte merkestudiar der informasjon om reproduksjonsfenologi og reproduktiv status er interessant. PÄ sikt vil det vere Þnskjeleg Ä automatisere denne prosedyren
More frequent extreme climate events stabilize reindeer population dynamics
treme climate events often cause population crashes but are difficult to account for in
population-dynamic studies. Especially in long-lived animals, density dependence and
demography may induce lagged impacts of perturbations on population growth. In Arctic
ungulates, extreme rain-on-snow and ice-locked pastures have led to severe population
crashes, indicating that increasingly frequent rain-on-snow events could destabilize populations.
Here, using empirically parameterized, stochastic population models for High-Arctic
wild reindeer, we show that more frequent rain-on-snow events actually reduce extinction
risk and stabilize population dynamics due to interactions with age structure and density
dependence. Extreme rain-on-snow events mainly suppress vital rates of vulnerable ages at
high population densities, resulting in a crash and a new population state with resilient ages
and reduced population sensitivity to subsequent icy winters. Thus, observed responses to
single extreme events are poor predictors of population dynamics and persistence because
internal density-dependent feedbacks act as a buffer against more frequent events