61 research outputs found
El rapport de Condorcet y su incidencia en la planificación de la segunda enseñanza en Mallorca
Lectura del primer llibre de lectura de la pedagogia catalana : aproximació a la Doctrina Pueril : Interpretation of the first reading primer in catalan pedagogy : an approach to Doctrina Pueril
En aquest article es revisen les circumstàncies sota les quals fou escrita la Doctrina
Pueril, així com les influències que Llull va rebre a l'hora de la seva redacció. En aquest
sentit cal destacar la del dominic Vicenç de Beauvais així com la de Sant Tomàs, tot
això malgrat el franciscanisme del nostre autor. A continuación aportam una nova
estructura d'aquesta obra que centram en l'educació religiosa que és la temàtica més
important, l'educació cultural, social i professional, i una última part que com a miscel
·lània introdueix aspectes diversos, tal com l'educació natural juntament amb altres
de caire religiós i moral. També advertim la minsa influència que, posteriorment, va
tenir aquesta obra, malgrat fou el primer tractat d'educació que s'escrigué en llengua
popular i ser, a la vegada, el primer llibre de lectura que es dedicà als infants.
Per últim, es demostra l'actualitat de la pedagogia luliana mitjançant la seva
influència en generalitzar, tal com va fer Herbart, el sentit del que és pedagògic, de sistematitzar-
ho i estructurar-ho tal com ho varen fer els darrers neokantians de l'escola
de Maburg (Gottler, Flitner, Heinz). Al mateix temps, presenta una funcionalitat global
i abarcadora de la pedagogia, evidenciant, molts d'anys abans dels il·lustrats, el seu
sentit utilitarista i a la vegada naturalista (Rousseau). També es presenta com un
manual autoinstructiu i com material pedagògic propi de l'educació no formal. Per
últim, trobam també a la Doctrina Pueril aspectes propis de l'aprenentatge mitjançant
la natura (Pestalozzi), del personalisme educatiu (Maritain, Stefanini, Mounier), i de
l'enfocament sistèmic que Bertalanffy sols descobrí a l'obra de Nicolau de Cusa.This article reviews the circumstances in which Ramon Llulls Doctrina Pueril was
written, as well as the influences that affected him as he wrote it, notably Dominican
Vicent de Beauvais as well as St Thomas de Aquinas, despite Llulls status as a
Franciscan. It then provides a new structuring of this work, which focuses above all
on religious education, as well as cultural, social and professional education and includes
a final section of miscellanea that introduces aspects as diverse as natural education
and other religious and moral questions. Despite being the earliest educational
treatise written in the vernacular and the first primer for children, the works scant
influence at a later date is also noted.
Lastly, the article examines the traces of Llulls pedagogy that remain today
through its influence on the dissemination of pedagogy, like Herbart, and its systematisation
and structuring, like the late neo-Kantians of the Marburg School (Gottler,
Flitner and Heinz). It also presents an inclusive and global functionality of pedagogy,
including its utilitarian and simultaneously naturalist sense (Rousseau) written long
before the Enlightenment. Furthermore, Doctrina Pueril is a self-help manual and is
itself pedagogical material within todays informal education system. Lastly, Doctrina Pueril encompasses aspects related to learning through nature (Pestalozzi), personalised
education (Maritain, Stefanini and Mounier) and the systemic approach that
Bertalanffy would only discover in Nicholas de Cusa.En este artículo se revisan las circunstancias bajo las cuales fue escrita la Doctrina
Pueril, así como las influencias que Llull recibió cuando lo redactaba. Entre ellas cabe
destacar la del dominico Vicent de Beauvais así como la de Santo Tomàs de Aquino,
todo ello a pesar del franciscanismo de nuestro autor. A continuación, aportamos una
nueva estructuración de esta obra que centramos en la educación religiosa, la temática más importante, la educación cultural, social y profesional, y una última parte que,
a modo de miscelánea, introduce aspectos tan diversos como la educación natural
junto con otras cuestiones de índole religiosa y moral. Se advierte además la escasa
influencia que posteriormente ha tenido esta obra, a pesar de ser el primer tratado de
educación que se escribió en lengua popular y ser el primer libro de lectura escrito para
niños.
Por último, se constata la actualidad de la pedagogía luliana a través de su influencia
en generalizar, como hizo Herbart el sentido de lo pedagógico, de sistematizarlo y
estructurarlo tal como hicieron los últimos neokantianos de la escuela de Maburgo
(Gottler, Flitner, Heinz). Al mismo tiempo presenta una funcionalidad global y abarcadora
de la pedagogia, incluyendo, muchos años antes que los ilustrados, su sentido
utilitarista y a la vez naturalista (Rousseau). Tambien se nos presenta como un manual
autoinstructivo, y como un material pedagógico propio de la actual educación no formal.
Por último, encontramos en la Doctrina Pueril aspectos propios del aprendizaje
mediante la naturaleza (Pestalozzi), del personalismo educativo (Maritain, Stefanini,
Mounier), y del enfoque sistémico que Bertalanffy sólo descubrió en Nicolás de Cusa
- …