100 research outputs found
Rafanell, August (2006): La il·lusió occitana. La Llengua dels catalans entre Espanya i França. 2 vol. Barcelona: Quaderns Crema, 1542 p.
Massot, Josep (ed.) (1997): Estudis de llengua i literatura en honor de Joan Veny. Barcelona: Universitat de Barcelona; PAM. 2. vol. (Biblioteca Abat Oliva, 187 i 190)
PONSODA SANMARTIN, JOAN. El català i l'aragonès en els inicis del Regne de València segons el Llibre de Cort de Justícia de Cocentaina (1269-1295). Alcoi, Marfil, 1996 ("Col·lecció Universitas, 6"), 363 p.
Una aproximación a la lexicografía dialectal catalana
The aim of this paper is to provide an overview of the Catalan historical lexicography from its origins (late 11th century) to the present. Special attention is paid to the treatment that dialectal forms have received in dictionaries, especially from the 15th century onwards. It examines the major reference works, the influences that have received and the presence and impact of the standard language. The study is divided into three parts corresponding to the three time periods of Catalan historical lexicography: the beginnings of Catalan lexicography (12th - 15th centuries); the ‘imitative’ period, which reflected Spanish patterns (15th - 19th centuries); and the development of a period of autonomy (from the 19th century), as a result of the social recovering of the Catalan language.El objetivo de este trabajo es ofrecer un panorama de la historia de la lexicografía catalana desde sus orígenes (a finales del siglo XI) hasta la actualidad. Se presta una atención especial al tratamiento que han recibido las formas dialectales en los diccionarios, sobretodo a partir del siglo XV. Se examinan las obras de referencia principales, las influencias que han recibido y la presencia y repercusiones de la lengua estándar. El estudio se estructura en tres partes que corresponden a los tres períodos fundamentales de la lexicografía histórica del catalán: los inicios de la lexicografía catalana (siglos XII-XV); el período de ‘imitación’, que refleja los modelos del español (siglos XV-XIX); i el desarrollo de un período de autonomía (desde el siglo XIX), como resultado de la recuperación social de la lengua catalana
De postergats i afavorits: el cas d’empomar, agafar al vol
Germà Colon exposa el cas del verb "empomar" com a exemple del conjunt de termes estigmatitzats com a dialectals. L'expressió, en català, del concepte 'agafar al vol un objecte; emparar alguna cosa que va enlaire' queda bandejada dels diccionaris normatius, que només recullen el mot amb el significat d''agafar (una cosa) pel pom'. L'autor exposa l'etimologia de la paraula i la compara a altres termes que han fet més o menys fortuna arreu del domini lingüísitic. Tot i la constatació que "empomar" és, d'aquest conjunt d'expressions, la que "posseeix una genealogia més antiga", el mot s'erigeix en exemple del "tractament diferent que en la nostra lexicografia oficial reben els mots del nord i els del sud, i sovint els de les Illes"
- …