17 research outputs found
Utvandring fra Norge 1971-2011
Formålet med denne rapporten er å imøtekomme mangelen på empiri og å
gjennomføre en oppdatert beskrivelse av utvandringen fra Norge de siste 40 årene
ved hjelp av tilgjengelig registerdata for perioden 1971-2011. Omfanget av
utvandring vises gjennom utvandringsrater for innvandrere, andre med
innvandringsbakgrunn og personer uten innvandringsbakgrunn. Vi viser også
utvandringsrater etter kjønn, aldersgrupper, innvandringsgrunn blant innvandrere
og 33 ulike fødeland, og sammenligner raten for Norge med den for andre land i
Europa. Betydningen av botid og når innvandrere innvandret til Norge tas opp
særskilt. Til slutt har vi sett på hvor utvandrere bosetter seg, om noen returnerer til
Norge og på omfanget av sirkulær migrasjon. Et eget kapittel er viet kvaliteten på
utvandringsstatistikken, med vekt på manglende flyttemeldinger og administrativ
utvandring av personer som Skatteetaten anser som utvandret.
Utvandringsraten for hele befolkningen har steget fra litt over 3 promille på
begynnelsen av 1970-tallet til 6,6 promille i 2011. Det vil si at om lag syv av 1 000
bosatte utvandret dette året. Økningen i utvandringsraten de siste årene må ses i
sammenheng med en stadig større internasjonal og mobil befolkning i Norge som
flytter noe mer på seg uavhengig av økonomiske konjunkturer. Men til tross for en
mer internasjonal verden er det få tegn til økt utvandring blant personer uten
innvandringsbakgrunn i Norge.
Det er innvandrere som har den høyeste utvandringsraten gjennom hele perioden
1971-2011. Innvandrere utgjør en stadig større andel av de utvandrede, over 70
prosent i 2011 sammenlignet med rundt 40 prosent på begynnelsen av 1970-tallet.
Men i løpet av de 40 årene vi ser på her, er utvandringsraten for innvandrere
halvert fra om lag 80 promille på begynnelsen av 1970-tallet til 44 promille i 2011.
Det er innvandrere fra Nord-Amerika, Norden og Vest-Europa, studenter og
arbeidsinnvandrere som har høyest utvandringsrate, mens innvandrere fra Asia med
Tyrkia, Afrika, Sør- og Mellom-Amerika, Øst-Europa utenom EU, flyktninger og
familieinnvandrede har lavest utvandringsrate gjennom hele perioden.
Sannsynligheten for å utvandre er størst de første årene etter ankomst, for så å avta
med økende botid. Etter ti år i Norge er det nesten ingen som utvandrer. Det gjelder
uansett når man innvandret til Norge, men for innvandrere som kom etter 1990 ser
utvandringen ut til å stagnere raskere slik at den totale andelen utvandrede er lavere
enn for tidligere innvandringskohorter. Unge norskfødte med innvandrerforeldre
har langt lavere utvandringsrater enn sine foreldre. Generelt er sirkulær migrasjon
og gjentatt utvandring relativt sjeldent. Innvandrere som har forlatt Norge forblir
stort sett bosatt i utlandet.
Innvandrere fra EU-land i Øst-Europa befinner seg i en mellomkategori ved at
utvandringsraten har gått fra å være blant de laveste til de høyeste i løpet av
perioden. Det siste året har raten sunket kraftig, delvis på grunn av manglende
registreringer av utvandring. Menn og kvinner fra EU-land i Øst-Europa har svært
ulikt utvandringsmønster siden EU-utvidelsen i 2004. Kvinner fra EU-land i ØstEuropa er langt mer bofaste i Norge enn menn, og de som utvandrer venter lenger
enn menn med å reise.
Utvandringsraten er sterkt påvirket av internasjonale konjunkturer og den
økonomiske situasjonen i Norge. I tillegg ser vi at norsk flyktningpolitikk og
tilbakevendingsprogram gir det seg utslag i raten enkelte år. Økningen i
utvandringsraten fra 2007, kommer i en tid med rekordhøy innvandring og gode
økonomiske forhold i Norge sammenlignet med andre land i Europa, og skiller seg
dermed fra tidligere perioder hvor en økning i raten har sammenheng med
økonomiske nedgangstider og utflytting av arbeidskraft. Den internasjonal
finanskrisen har i mindre grad rammet Norge og krisen har så langt hatt relativt
liten innvirkning på utvandringsraten blant arbeidsinnvandrere
Innvandrere i norske kommuner : demografi, levekår og deltakelse i arbeidsstyrken
Flere har bidratt til rapporten: Silje Vatne Pettersen (red.), Landkapitlene er
skrevet av flere personer ved seksjon for levekårstatistikk: Agnes Aaby Hirsch,
Toril Sandnes, Silje Vatne Pettersen, Gunnlaug Daugstad og Vebjørn Aalandslid.Oppsummeringskapittelet og kapittelet om sysselsetting er skrevet av
Kristin Henriksen.Formålet med denne rapporten er å kartlegge og beskrive utvalgte innvandrergruppers
demografi og levekår i ulike kommuner i Norge. Ved å beskrive noen
hovedtrekk ved sentrale innvandrergruppers demografi og levekår på kommunenivå,
vil vi for eksempel avdekke om afghanere i Oslo skiller seg fra afghanere i
Drammen eller Bergen. Slik statistikk kan gi kommuner og statlige myndigheter et
bedre empirisk grunnlag for sin integreringspolitikk.
Rapporten tar for seg innvandrere og norskfødte med innvandrerforeldre fra hovedsakelig
17 utvalgte land: Afghanistan, Bosnia, Chile, Filippinene, India, Irak, Iran,
Kosovo, Marokko, Pakistan, Polen, Russland, Somalia, Sri Lanka, Thailand,
Tyrkia og Vietnam. I egne landkapitler beskriver vi den enkelte innvandrergruppens
demografi og levekår på kommunenivå. Her inngår også ulike mål på
deltakelse i arbeidslivet i Norge.
I et eget kapittel ser vi nærmere på hvordan sysselsettingsnivået blant innvandrere
fra Asia, Afrika, Latin-Amerika, Oseania unntatt Australia og New Zealand, og
Europa utenom EU-15 og Norden, og befolkningen i alt, varierer etter kommunestørrelse,
sentralitet og enkelte andre aggregerte dimensjoner. Her vises tall for
innvandrere generelt, og fra Eritrea, Somalia, Afghanistan og Irak spesielt.Prosjektstøtte: Rapporten er skrevet på oppdrag av Integrerings- og
mangfoldsdirektoratet (IMDi)
Barnefamiliers tilsynsordninger, yrkesdeltakelse og bruk av kontantstøtte våren 2002
I denne rapporten legger Statistisk sentralbyrå frem hovedresultatene fra en undersøkelse om barnefamiliers tilsynsordninger, yrkesdeltakelse og bruk av kontantstøtte våren 2002. Formålet med rapporten er å gi en beskrivelse av barnefamiliers atferd, valg og holdninger på arenaer som berøres av innføringen av kontantstøtte, samt å gi en bred oversikt over bruk av, og ønsker om, ulike tilsynsordninger for barn generelt.
Undersøkelsen viser at barn i kontantstøttealder (1-2 år) i hovedsak passes av foreldrene, mens barn i alderen 3-5 år i hovedsak passes i barnehage. Uansett faktisk hovedtilsynsordning er barnehage en hovedtilsynsordning som svært mange foretrekker, også blant de som passes av foreldre eller dagmamma/praktikant. Det ønskes ofte lang deltidsplass i form av en eller flere dager fri i uken, eventuelt i kombinasjon med kortere daglig oppholdstid. I tillegg er det relativt mange som ville foretrekke en kombinasjon av ulike tilsynsordninger
Recommended from our members
Possibilities and realities of return migration
No description supplie
Halvparten av fedrene vil ha lengre kvote
Artiklene i Samfunnsspeilet er tilgjengelige fra SSBs nettsider: http://www.ssb.no/ssp/Lengre fedrekvote er populært blant fedre som jobber i det offentlige og blant dem som har partnere med høy utdanning eller inntekt. Bor far i Agder, Rogaland eller på Vestlandet, er lengre kvote mindre populært, det samme gjelder om han jobber heltid eller overtid eller tjener over 350 000 kroner. Men mors yrkestilknytning er mindre viktig for fars holdning enn vi hadde antatt. Dette fremgår av Statistisk sentralbyrås Barnetilsynsundersøkelse 2002
Barnefamiliers tilsynsordninger, yrkesdeltakelse og bruk av kontantstøtte våren 2002
I denne rapporten legger Statistisk sentralbyrå frem hovedresultatene fra en undersøkelse om barnefamiliers tilsynsordninger, yrkesdeltakelse og bruk av kontantstøtte våren 2002. Formålet med rapporten er å gi en beskrivelse av barnefamiliers atferd, valg og holdninger på arenaer som berøres av innføringen av kontantstøtte, samt å gi en bred oversikt over bruk av, og ønsker om, ulike tilsynsordninger for barn generelt.
Undersøkelsen viser at barn i kontantstøttealder (1-2 år) i hovedsak passes av foreldrene, mens barn i alderen 3-5 år i hovedsak passes i barnehage. Uansett faktisk hovedtilsynsordning er barnehage en hovedtilsynsordning som svært mange foretrekker, også blant de som passes av foreldre eller dagmamma/praktikant. Det ønskes ofte lang deltidsplass i form av en eller flere dager fri i uken, eventuelt i kombinasjon med kortere daglig oppholdstid. I tillegg er det relativt mange som ville foretrekke en kombinasjon av ulike tilsynsordninger
Foreldre kommer sjelden etter : enslige mindreårige asylsøkere med oppholdstillatelse
Artiklene i Samfunnsspeilet er tilgjengelige fra SSBs nettsider: http://www.ssb.no/ssp/Noen enslige mindreårige asylsøkere som fikk oppholdstillatelse i Norge, har i ettertid også fått sine foreldre til landet. Det gjaldt ikke mange, kun 4 prosent i perioden 1996-2005. I de fleste tilfellene var det mor som kom etter
Foreldre kommer sjelden etter : enslige mindreårige asylsøkere med oppholdstillatelse
Noen enslige mindreårige asylsøkere som fikk oppholdstillatelse i Norge, har i ettertid også fått sine foreldre til landet. Det gjaldt ikke mange, kun 4 prosent i perioden 1996-2005. I de fleste tilfellene var det mor som kom etter
Halvparten av fedrene vil ha lengre kvote
Lengre fedrekvote er populært blant fedre som jobber i det offentlige og blant dem som har partnere med høy utdanning eller inntekt. Bor far i Agder, Rogaland eller på Vestlandet, er lengre kvote mindre populært, det samme gjelder om han jobber heltid eller overtid eller tjener over 350 000 kroner. Men mors yrkestilknytning er mindre viktig for fars holdning enn vi hadde antatt. Dette fremgår av Statistisk sentralbyrås Barnetilsynsundersøkelse 2002
Innvandrere i norske kommuner : demografi, levekår og deltakelse i arbeidsstyrken
Formålet med denne rapporten er å kartlegge og beskrive utvalgte innvandrergruppers
demografi og levekår i ulike kommuner i Norge. Ved å beskrive noen
hovedtrekk ved sentrale innvandrergruppers demografi og levekår på kommunenivå,
vil vi for eksempel avdekke om afghanere i Oslo skiller seg fra afghanere i
Drammen eller Bergen. Slik statistikk kan gi kommuner og statlige myndigheter et
bedre empirisk grunnlag for sin integreringspolitikk.
Rapporten tar for seg innvandrere og norskfødte med innvandrerforeldre fra hovedsakelig
17 utvalgte land: Afghanistan, Bosnia, Chile, Filippinene, India, Irak, Iran,
Kosovo, Marokko, Pakistan, Polen, Russland, Somalia, Sri Lanka, Thailand,
Tyrkia og Vietnam. I egne landkapitler beskriver vi den enkelte innvandrergruppens
demografi og levekår på kommunenivå. Her inngår også ulike mål på
deltakelse i arbeidslivet i Norge.
I et eget kapittel ser vi nærmere på hvordan sysselsettingsnivået blant innvandrere
fra Asia, Afrika, Latin-Amerika, Oseania unntatt Australia og New Zealand, og
Europa utenom EU-15 og Norden, og befolkningen i alt, varierer etter kommunestørrelse,
sentralitet og enkelte andre aggregerte dimensjoner. Her vises tall for
innvandrere generelt, og fra Eritrea, Somalia, Afghanistan og Irak spesielt