60 research outputs found
Europski obiÄni tvor (Mustela putorius Linnaeus, 1758) u Hrvatskoj ā smjernice gospodarenja
As in other European countries, there are some indications that the polecat population in the Republic of Croatia is declining. Gamekeepers rarely hunt polecats and if they do it is mainly at the request of landowners. Along with maltreatment, their poor cultural image, accidental poisoning and road traffic accidents can probably be marked as the main causes of the declining polecat population. In order to acquire firm data on the number of polecats, their behaviour and social organization, further studies are to be encouraged. Based on the results of these studies, a recovery plan should be arranged. This plan must include the creation of a positive image for polecats at all levels of society and the prevention of a further decline in the polecat population brought about by continuing inappropriate exposure of poisoned baits.SliÄno kao i u ostalim europskim državama, u Republici Hrvatskoj je uoÄeno smanjenje populacije obiÄnog europskog tvora. Lovci su oduvijek rijetko lovili tvorove, uglavnom na zahtjev stoÄara. Prema tome, kao glavni uzroci nagovijeÅ”tenog negativnog trenda u populaciji tvora, uz progon, oznaÄeni su loÅ”a slika u javnosti, sluÄajna otrovanja i prometne nezgode. U cilju stjecanja pouzdanih podataka o brojnosti tvorova, njihovom ponaÅ”anju i druÅ”tvenoj organizaciji, nužna je provedba odreÄenih populacijskih istraživanja. Na temelju takvih rezultata moguÄe je osmisliti plan za oporavak populacije. Takav plan svakako mora ukljuÄiti stvaranje pozitivne slike tvora u javnosti te zaÅ”titu od otrovanja putem nepropisno izloženih mamaca
Upotreba kombinacije disocijativnog anestetika tiletamina i benzodiazepinskog trankvilizatora zolazepama u kemijskoj imobilizaciji divljih životinja
Upotreba kombinacije disocijativnog anestetika tiletamina i benzodiazepinskog trankvilizatora zolazepama u kemijskoj imobilizaciji divljih životinja
VArIJACIJE U MINErALIZACIJI CAKLINE PrI PrEKoMJErNoM TroÅ”ENJU PrVoG KUTNJAKA DoNJE ÄELJUSTI (M1) U JELENA oBIÄNoG ā PrIMJENA DENZIToMETrIJE I BACKSCATTErED ELECTroN METoDE
Stupanj mineralizacije cakline prvog kutnjaka donje Äeljusti jelena obiÄnog (Cervus elaphus L.)
odreÄivan je primjenom backscattered electron (BSE) testa i raÄunalne denzitometrije. Prikupljeno je
ukupno 60 donjih Äeljusti odstrijeljenih jelena, ljubaznoÅ”Äu djelatnika Hrvatskih Å”uma d.o.o., Uprave
Å”uma osijek, podružnice TikveÅ”. Primjenom raÄunalne denzitometrije na presjecima i intaktnim kutnjacima s primjetnim prekomjernim troÅ”enjem (N=4) utvrÄena je viÅ”a relativna optiÄka gustoÄa (roD) u
odnosu na kontrolni kutnjak. rezultati dobiveni promatranjem intaktnog zuba odstupaju od onih dobivenih na presjeku zuba te time potvrÄuju veÄu osjetljivost metode pri radu na presjeku zuba. BSE metoda je
iskljuÄila znatnija odstupanja u mineralizaciji cakline unutar pojedinog grla. Na temelju rezultata može se
zakljuÄiti da smanjena mineralizacija cakline sudjeluje u nastanku prekomjernog troÅ”enja M1, a ona može
biti uzrokovana individualnim razlikama te nekim sistemskim i genskim bolestima
VArIJACIJE U MINErALIZACIJI CAKLINE PrI PrEKoMJErNoM TroÅ”ENJU PrVoG KUTNJAKA DoNJE ÄELJUSTI (M1) U JELENA oBIÄNoG ā PrIMJENA DENZIToMETrIJE I BACKSCATTErED ELECTroN METoDE
Stupanj mineralizacije cakline prvog kutnjaka donje Äeljusti jelena obiÄnog (Cervus elaphus L.)
odreÄivan je primjenom backscattered electron (BSE) testa i raÄunalne denzitometrije. Prikupljeno je
ukupno 60 donjih Äeljusti odstrijeljenih jelena, ljubaznoÅ”Äu djelatnika Hrvatskih Å”uma d.o.o., Uprave
Å”uma osijek, podružnice TikveÅ”. Primjenom raÄunalne denzitometrije na presjecima i intaktnim kutnjacima s primjetnim prekomjernim troÅ”enjem (N=4) utvrÄena je viÅ”a relativna optiÄka gustoÄa (roD) u
odnosu na kontrolni kutnjak. rezultati dobiveni promatranjem intaktnog zuba odstupaju od onih dobivenih na presjeku zuba te time potvrÄuju veÄu osjetljivost metode pri radu na presjeku zuba. BSE metoda je
iskljuÄila znatnija odstupanja u mineralizaciji cakline unutar pojedinog grla. Na temelju rezultata može se
zakljuÄiti da smanjena mineralizacija cakline sudjeluje u nastanku prekomjernog troÅ”enja M1, a ona može
biti uzrokovana individualnim razlikama te nekim sistemskim i genskim bolestima
Prisutnost bakterije Erysipelothrix rhusiopathiae u populaciji divljih svinja s dvaju lokaliteta
Prisutnost bakterije Erysipelothrix rhusiopathiae u populaciji divljih svinja s dvaju lokaliteta
Diversity and distribution of cytochrome oxidase I (COI) haplotypes of the brown marmorated stink bug, Halyomorpha halys StƄl (Hemiptera, Pentatomidae), along the eastern front of its invasive range in Eurasia
The arrival, establishment and pest status of Halyomorpha halys in Europe and non-native countries in Asia have been well-documented, with thorough characterisation of the genetic diversity and occurrence of cytochrome oxidase I (COI) haplotypes in Switzerland, France, Hungary, Italy and Greece. However, a number of gaps exist in terms of the characterisation of the haplotype diversity and occurrence of H. halys along the invasion front that covers eastern Europe, western and central Asia. To contribute towards filling this gap, the COI haplotype diversity and distribution were investigated for H. halys collected in Serbia, Ukraine, Russia, Georgia and Kazakhstan. A total of 646 specimens were analysed and five haplotypes were found (H1, H3, H8, H33 and H80). Haplotype H1 was present in all five countries investigated and was the only haplotype detected amongst > 500 specimens collected from Ukraine, Russia and Georgia. H1 (82%) was the dominant haplotype found in Kazakhstan, alongside H3 (18%). In contrast to the low or no diversity observed in these four countries, Serbia had higher haplotype diversity and was represented by five haplotypes. Although H3 was dominant (47%) in Serbia, H1 was also prevalent (40%); the remaining haplotypes (H8, H33 and H80) were minor contributors (1ā11%) to the haplotype composition. The results are discussed in context with other known populations in neighbouring countries and patterns of haplotype diversity indicate the movement of successful invasive populations in Europe to generate secondary invasions along the eastern front of the invasion in Eurasia. Possible scenarios regarding the spread of particular haplotypes in these regions are discussed, along with suggestions for future research to fill existing gaps
- ā¦