14 research outputs found
Uus igapĂ€evane pĂŒsipeavalu haigusjuhtude nĂ€itel
Primaarselt kroonilise peavalu alatĂŒĂŒpi â uut igapĂ€evast peavalu (UIPP) âkirjeldati esimest korda 1986. aastal. SĂŒndroomi peamised tunnused on selle jĂ€rsk algus, igapĂ€evane peavalu aastate vĂ€ltel ja halb alluvus ravile. UIPPd saab eristada sageli erinevast kroonilisest pingetĂŒĂŒpi peavalust anamneesi hoolika kogumisega ja vaevuste tĂ€pse kirjelduse analĂŒĂŒsiga.
Eesti Arst 2012; 91(9):487â48
Primaarsete peavalude krooniliseks muutumine ja sellega seotud probleemid
Migreen on krooniline haigus, mille vĂ€ljenduseks on perioodilised peavaluhood. Hoogudevahelisel perioodil sĂ€ilib kalduvus reageerida erinevatele teguritele migreenihooga, mis vĂ”ib oluliselt halvendada elukvaliteeti. Lisaks vĂ”ib migrenoossel protsessil olla kliiniliselt progresseeruv iseloom ja kujuneda vĂ€lja krooniline migreen â
krooniline igapĂ€evane peavalu sĂŒndroom, mille levinumateks riskiteguriteks on rasvumine, kofeiini liigtarbimine ja psĂŒhhoemotsionaalne stress, kuid kĂ”ige olulisem valuvastaste ravimite liigtarvitamine. Ravimite liigtarbimisest tingitud peavalu sisaldab nii raske peavalusĂŒndroomi kui ka ravimisĂ”ltuvuse tunnuseid ning on erakordselt raviresistentne. Teraapias on obligatoorne vÔÔrutamine pidevalt tarvitatavatest valuvaigistitest ning
samal ajal rakendatakse nii sĂŒmptomaatilist ravi vÔÔrutussĂŒndroomi leevendamiseks
kui ka preventiivset ravi krooniliste valude Àrahoidmiseks.
Eesti Arst 2009; 88(2):104â10
Peavaluga patsient arsti vastuvÔtul
Ălevaates on esitatud andmeid peavalude klassifikatsiooni, patogeneesi ja ravi kohta. Endogeensed tegurid nagu pĂ€rilikkus, autonoomse nĂ€rvisĂŒsteemi seisund ja isiksuseomadused soodustavad episoodiliste peavalude muutumist tĂ”siseks meditsiiniliseks probleemiks. Peavalude ravi jaguneb Ă€geda ataki leevendamiseks ja preventiivseks raviks. Artiklis on toodud nĂ€idustused analgeetikumide, triptaanide, kaltsiumikanali blokaatorite, antidepressantide ja teiste vahendite kasutamiseks peavalude ravis ning antud soovitused patsientide ĂŒldiseks kĂ€sitluseks. Kirjutise lĂ”pus on esitatud kĂŒsimustik enesekontrolliks.
Eesti Arst 2005; 84 (2): 115-12
Kroonilise migreeni diagnostika ja ravi
Kroonilise migreeni all kannatab 2â4% ĂŒldrahvastikust. Igal aastal muutub 2,5% episoodilise migreeni patsiendi migreen krooniliseks. Haigust diagnoositakse juhul, kui peavalu esineb 3 kuu vĂ€ltel 15 vĂ”i enamal pĂ€eval kuus, millest 8 pĂ€eval vastab peavalu migreeni kriteeriumidele. Migreeni krooniliseks muutumise riskitegurid on geneetiline eelsoodumus, naissugu, valuvaigistite liigne tarvitamine, valuga veedetud tundide arv, rasvumus, komorbiidsed valuhĂ€ired (nĂ€iteks krooniline alaseljavalu, fibromĂŒalgia), neuropsĂŒhhiaatriline komorbiidsus (eeskĂ€tt Ă€revus ja depressioon), pea- ja kaelatrauma anamneesis, vĂ€hene fĂŒĂŒsiline aktiivsus, madalam sotsiaal-majanduslik ja hariduslik staatus, stressirohked elusĂŒndmused. Kroonilise migreeni patogeenesi seostatakse peaaju nn valulĂ€ve ĂŒletamisega seotud mehhanismidega. Haiguse ravi eeldab head kontakti patsiendiga ja kestvat koostööd. TĂ”husaimateks profĂŒlaktilisteks ravimiteks peetakse topiramaati, propranolooli ja amitriptĂŒliini. Mittemedikamentoosse raviskeemi loomine eeldab spetsialiseerunud peavalukeskuste olemasolu ja nende vastavat koosseisu, kuhu peaksid lisaks peavaludele spetsialiseerunud neuroloogile kuuluma ka peavaluĂ”de, valupsĂŒhholoog ning fĂŒsioterapeut.Eesti Arst 2018; 97(3):132â13
Migreeni hooravi Eestis vajab korrastamist
Migreen on ĂŒks sagedasemaid arstiabi otsimise pĂ”hjuseid esmatasandil, ambulatoorses neuroloogilises töös, kiirabis ja erakorralise meditsiini osakondades. Migreeni ravi peab arvestama patsiendi individuaalset haiguspilti ja lĂ€htuma olemasolevatest rahvusvahelistest ravijuhenditest. Kerge kuni mÔÔduka intensiivsusega migreenihoo korral on eelistatud suukaudsed lahustuvad mittesteroidsed pĂ”letikuvastased ravimid (MSPV) vĂ”i paratsetamool. Kui migreenihood sellisele valuvaigistamisele ei allu vĂ”i on tegemist algselt tugevate hoogudega, on nĂ€idustatud triptaanide kasutamine. Metoklopramiidi vĂ”i kofeiini samaaegne kasutamine vĂ”ib suurendada ravi efektiivsust. Erakorralistes tingimustes tuleb eelistada ravimite parenteraalset manustamist, vajaduse korral kasutada glĂŒkokortikosteroide. Hoolimata sellest et mujal maailmas on olemas migreenihoo tĂ”husad ravivĂ”imalused, pole mĂ”nede ravimite vĂ”i ravimivormide kĂ€ttesaadavus Eestis rahuldav.Eesti Arst 2016; 95(9):605â60
Neuroloogia. Hormonaalne kontratseptsioon ja isheemilise insuldi risk migreeniga naistel
Eesti Arst 2018; 97(1):40â4
Tugeva Àkkpeavalu diferentsiaaldiagnoos
Tugev Ă€kkpeavalu (TĂP) on peavalu, mis algab jĂ€rsku ning on maksimaalselt tugev just peavalu esimestel hetkedel. Sekundaarne TĂP vĂ”ib osutuda mitme eluohtliku ajuhaiguse esmaseks ning paljudel juhtudel ka ainsaks sĂŒmptomiks, nĂ€iteks subarahnoidaalne hemorraagia, hoiatav peavalu, tserebraalne venoosne siinustromboos, kaela arterite dissektsioon, spontaanne koljusisene hĂŒpotensioon, hĂŒpofĂŒĂŒsi apopleksia, isheemiline insult, Ă€ge hĂŒpertensiivne kriis jt harvemad pĂ”hjused. Visualiseerivate uurimismeetodite kasutamine TĂPi diagnostikas on obligatoorne. Primaarset TĂPi saab diagnoosida olukorras, kui esineb sĂŒndroomile omane tĂŒĂŒpiline peavalu, kuid uuringute tulemusena (visualiseerivad, laboratoorsed) puuduvad seda pĂ”hjustada vĂ”ivad orgaanilised seisundid.
Eesti Arst 2007; 86 (4): 262â26
Tugev Ă€kkpeavalu ja pearinglus kui vertebrobasilaarsĂŒsteemi ajuinfarkti esmastunnused
Tugev Ă€kkpeavalu (TĂP) on sĂŒndroom, mille korral Ă€gedalt tekkinud tugev peavalu saavutab oma maksimaalse tugevuse vĂ€hem kui ĂŒhe minuti jooksul (1, 2). Ajuinfarkti haigestumine kulgeb enamasti Ă€gedalt ja peavaluvabalt. Seejuures on kirjanduses mitmeid kirjeldusi ja sĂŒsteemseid analĂŒĂŒse, mis osutavad sellele, et kaks mainitud sĂŒndroomi vĂ”ivad koos esineda, olles patogeneetiliselt seotud: intrakraniaalse tagumise verevarustuse basseini ehk vertebrobasilaarsĂŒsteemi isheemia vĂ”ib avalduda TĂP sĂŒndroomina. Vaatamata sellele jÀÀb see seos sageli igapĂ€evases kliinilises praktikas tĂ€helepanuta, tuues endaga kaasa haigestunud patsientide vÀÀrkĂ€sitlemise riske.Eesti Arst 2015; 94(4):227â22
A modified minimally invasive osteotomy for hallux valgus enables reduction of malpositioned sesamoid bones
Background: Current minimally invasive distal metatarsal osteotomy for hallux valgus (HV) is V-shaped, which prevents correcting the rotational metatarsal head deformity and reduction of sesamoid bones. We aimed to determine the optimal method for sesamoid bone reduction in HV surgery.
Methods: We reviewed the records of 53 patients who underwent HV surgery by a single surgeon from 2017 to 2019 according to one of three techniques: open chevron osteotomy (n=19), minimally invasive V-shaped osteotomy (n=18) and a modified, straight minimally invasive osteotomy (n=16). Sesamoid position was graded using the Hardy and Clapham method based on standing radiographs.
Results: Postoperative sesamoid position scores were significantly lower (better) following the modified osteotomy than following open chevron osteotomy and V-shaped osteotomy (1.44±0.81, 3.74±1.48 and 4.61±1.09, respectively, P<0.001); and the mean change in score was greater (P<0.001).
Conclusion: Modified minimally invasive osteotomy was superior to the two other techniques, in the correction of HV deformity in all planes, including sesamoid reduction
Routine early post-operative X-ray following internal fixation of intertrochanteric femoral fractures is unjustified: a quality improvement study
Abstract Background There is no consensus regarding the proper radiographic protocol following closed or open reduction and internal fixation for intertrochanteric femoral fractures. The objective of this study was to assess the role of early postoperative imaging studies when deciding about weight bear limitations and reoperations. Methods A prospective cohort study of 100 patients (26 men and 74 women, at a mean age of 79.8Â years) treated by closed or open reduction and internal fixation for AO31A fractures was conducted. According to the AO classification, there were 25 cases of 31A1, 54 cases of 31A2, and 21 cases of 31A3. For every patient, the intraoperative fluoroscopy studies were recorded and post-operative radiograms were taken during the first week. Excluded were patients for whom the early X-rays were clinically indicated. The intraoperative AP and axial fluoroscopy studies were compared with the radiograms taken during the first post-operative week. The investigators compared the decisions regarding weight-bearing limitations and the need for re-operation before and after conducting the radiograms. Results The early post-operative imaging studies did not change weight-bearing limitations nor did they lead to consecutive surgical treatments. Conclusions Unless indicated by physical examination, there is no value to routine post-operative radiograms within the first few days after closed reduction and internal fixation of intertrochanteric femoral fractures with regard to weight-bearing limitations and re-operation decisions. Trial registration Identifier: NCT02868125