5 research outputs found
One‐year safety and efficacy results of insulin treatment simplification with IDegLira in type 2 diabetes
Simplifying Complex Insulin Regimens While Preserving Good Glycemic Control in Type 2 Diabetes
L
Komplex inzulinkezelési rezsimek deeszkalációja a jó glikémiás kontroll megőrzésével 2-es típusú diabetes mellitusban
Kifejezett hyperglykaemiával jelentkező 2-es típusú diabeteses betegek esetében gyakran indítunk napi többszöri inzulininjekcióból álló kezelést (MDI). A glükotoxicitás megszűnésével a komplex rezsimek potenciálisan egyszerűsíthetők, de ezzel kapcsolatban nem állnak rendelkezésre speciális irányelvek, ezért a betegek jelentős része MDI kezelésen marad. A szerzők prospektív módon vizsgálták az MDI rezsimek degludek inzulint és liraglutidot fix arányú kombinációban tartalmazó IdegLira-kezelésre történő átváltásának biztonságosságát és hatékonyságát relatíve jól kontrollált (HbA1c ≤7,5%), alacsony teljes napi inzulindózist használó 2-es típusú diabeteses betegekben. A vizsgálatba 68 MDI±metformin-kezelt 2-es típusú diabeteses beteget vontak be (kiindulási életkor: 64,01±9,72 év, HbA1c : 6,36±0,7%, BMI: 33,48±6,73 kg/m2, testsúly: 93,88±19,18 kg, teljes napi inzulindózis: 43,77±11,3 IU/nap, inzulinigény: 0,47±0,12 IU/kg, diabetestartam: 10,29±7,49 év; átlag±SD). A korábbi inzulinok adását leállították, és napi egyszeri adagolású IDegLirát indítottak. Az IDegLirát a betegek addig titrálták, amíg a reggeli előtt mért ujjbegyes vércukorértékük 6 mmol/l alá került. A 7 hónapos követés végén a HbA1c 6,20±0,64% volt, a kiindulástól átlagosan 0,16%-ot csökkent (p=0,07), a testsúly 89,61±19,31 kg volt, átlagosan 4,27 kg-mal lett kevesebb (p<0,0001), a BMI 31,93±6,64 kg/m2-re változott (p<0,0001). A 7 hónapos kezelés után az IDegLira dózisa 21,44±7,64 egység volt, az átlagos inzulinigény 0,24±0,08 IU/kg-ra csökkent. A kiindulási vizit előtti hónapban 32 betegnek (47%) volt legalább egy, dokumentált vagy tüneteket okozó hypoglykaemiája, míg a követés során 12 (18%) beteg számolt be összesen 30, enyhe epizódról. A mindennapi klinikai gyakorlatban az alacsony dózisú MDI rezsimek IDegLirára történő váltása a jól kontrollált 2-es típusú diabeteses betegek esetében fogyást eredményezett, hasonló vagy jobb glikémiás kontrollt biztosított, kisebb hypoglykaemia-rizikóval járt, és jelentősen csökkentette az inzulinigényt és a kezelési terhet. | Type 2 diabetic patients presenting with severe hyperglycemia are often put on multiple daily insulin injections (MDI). If glucose toxicity resolves, the regimen may potentially be simplified, but there are no specific guidelines for this, and a lot of patients are left on MDI. We examined prospectively the safety and efficacy of switching from MDI to once-daily IDegLira, a fixed-ratio combination of insulin degludec and liraglutide, in relatively well controlled (HbA1c ≤7.5%) subjects with type 2 diabetes using low total daily insulin dose. 68 adults with type 2 diabetes (baseline age: 64.01±9.72 years, HbA1c : 6.36±0.7%, BMI: 33.48±6.73 kg/m2, body weight: 93.88±19.18 kg, total daily insulin dose: 43.77±11.3 IU/day, insulin requirement: 0.47±0.12 IU/kg, duration of diabetes: 10.29±7.49 years, mean±SD) treated with MDI±metformin were enrolled in our study. Previous insulins were stopped and once-daily IDegLira was started. IDegLira was titrated by the patients to achieve a self-measured pre-breakfast blood glucose concentration of < 6 mmol/L. After 7 months of follow-up, mean HbA1c decreased by 0.16% to 6.20±0.64% (p=0.07), body weight decreased by 4.27 kg to 89.61±19.31 kg (p<0.0001), and BMI changed to 31.93±6.64 kg/m2 (p<0.0001). After 7 months of treatment the mean dose of IDegLira was 21.44±7.64 units and the mean insulin requirement decreased to 0.24±0.08 IU/kg. During the month before baseline visit, 32 patients (47%) had at least one episode of documented or symptomatic hypoglycemia, while only 12 (18%) patients reported a total of 30 episodes during the follow-up. In everyday clinical practice switching from low dose MDI to IDegLira in patients with well-controlled type 2 diabetes induced weight loss, resulted in similar or better glycemic control with less hypoglycemia, substantially reduced insulin requirement and decreased treatment burden
Komplex inzulinkezelési rezsimek deeszkalációja a jó glikémiás kontroll megőrzésével 2-es típusú diabetes mellitusban
A Magyar Belgyógyász Társaság Dél-magyarországi Decentrum 43. Továbbképző Tudományos Ülésén elhangzó előadások rövid összefoglalói
1. Előszó
2. Alsó végtagi oedema ritka oka
3. Diabeteses ketoacidosis változások az utolsó öt évben
4. IGF-2-termelő prostatatumor okozta súlyos hypoglykaemia. Esetismertetés
5. Diabeteses beteg tünetmentes sokér-betegsége. Esetismertetés
6. Egy motorbaleset szövődményei – kardiológiai vonatkozások. Esetismertetés
7. Erectilis diszfunkció és alacsony tesztoszteronszint metabolikus szindróma tüneteit mutató 1-es típusú diabetesben
8. „Egyelőre idiopathiás” AA-amyloidosis. Esetismertetés
9. Anti-TNF-α-terápia mellett kialakuló lupus erythematosus
10. Pancreastumor vagy pancreatitis?
11. Videodenzitometria segítségével vizsgált myocardialis perfúzió eltérései diabetes mellitusban
12. A Clostridium difficile-fertőzések alakulása intézményünk fertőzőosztályán 2011-ig
13. A vesebetegségek felismerhetőségének aránya az eGFR tükrében vizsgálva
14. A gestatiós diabetes mellitus miatt gondozott asszonyok utánvizsgálataival szerzett tapasztalataink
15. Az aortamerevségi (stiffness) index prognosztikus jelentősége acromegaliában
16. Akut máj- és veseelégtelenség ritka oka. Esetismertetés
17. Diabeteses enteropathia, gastroparesis és neuropathia, vagy valami más? Esetismertetés
18. QT-variabilitás és vércukorszint: kimutatható-e összefüggés egészséges szénhidrát-anyagcseréjű egyénekben?
19. Renalis szimpatikus rádiófrekvenciás katéteres ablatio terápiarezisztens hypertoniában
20. A kalcium-anyagcsere útvesztői
21. Humán helminthiasisok: Az ember féregélősködők okozta bántalmainak klinikuma a gyakorlatban
22. Terápiás hatékonyság vizsgálata fokális szegmentális glomerulosclerosisos esetekben
23. Vércukormérés és csúcstechnológia
24. Metformin a terhességben. Áldás vagy átok?
25. Thrombocytopenia és immunhiány
26. Az inzulinkezeléssel járó testsúlynövekedés elkerülése
intenzív inzulinanalóg-kezelési rendszerrel. Esetismertetés
27. Arteria renalis kardiogén eredetű akut thromboemboliás occlusiójának sikeres thrombolyticus kezelése. Esetismertetés
28. Microvascularis vasomotio és vércukorszint: kimutatható-e összefüggés egészséges szénhidrát-anyagcseréjű egyénekben?
29. Fődiagnózis: cardialis decompensatio. Cardialis decompensatio? Esetbemutatás
30. Tíz év tapasztalatai a gestatiós diabetes szűrésében és gondozásában
31. Az autonóm neuropathia prospektív vizsgálata inzulinpumpával kezelt 1-es típusú diabeteses betegekben
32. Vékonybél-kapszulaendoszkópiával szerzett kezdeti tapasztalataink
33. Transrectalis ultrahang (RUH) szerepe a rectum és perirectalis tér kórképeinek diagnosztikájában. Tapasztalatok saját eseteink kapcsán
34. Korszerű inzulinkezelés detemir bázisanalóggal: saját tapasztalataim és a nemzetközi obszervációs vizsgálat (A1chieve®) tükrében
35. Proteinuria mint cardiovascularis rizik