2 research outputs found
Fra kollisjonskurs til koalisjonskurs? : Konfliktlinjepolitikk I Ap, Sp og SV 1985 og 2005. âEn innholdsanalystisk tilnĂŠrming
Denne oppgaven studerer det politiske grunnlaget for samlingsregjeringen av 2005 mellom Arbeiderpartiet (Ap), Senterpartiet (Sp) og Sosialistisk Venstreparti (SV), gjennom et konfliktlinjeperspektiv.
SiktemÄlet med studien er Ä undersÞke hvorvidt grunnlaget det politiske styringssamarbeidet mellom Ap, Sp og SV i 2005 er bedre enn i 1985, og fÞlgende problemstillinger vil undersÞkes:
Hvor sterkt stĂ„r tradisjonelle og ânyeâ politiske konfliktlinjer i partiene i 2005, og hvor stor synes den politiske âavstandenâ mellom partienes programfestede politikk?
Det antas at âden politiske pakkenâ som hvert av partiene bĂŠrer med seg inn i dette regjeringssamarbeidet, vil fremgĂ„ av partienes partiprogram for Stortingsperioden 2005-2009. Partienes vektlegging av og posisjon langs gamle og ânyeâ konfliktlinjer i disse programmene vil kunne fortelle noe om partienes politikk og avstanden mellom partiene i det politiske rom.
UndersÞkelsen baserer seg pÄ komparativ innholdsanalyse, der Ap, Sp og SV sine partiprogrammer for 2005 og 1985 analyseres bÄde kvantitativt og kvalitativt.
Oppgavens generelle funn indikerer at partiene har nĂŠrmet seg hverandre i vektlegging av og posisjon langs tradisjonelle og ânyeâ konfliktlinjer mellom 1985 og 2005 Selv om tradisjonelle konfliktlinjer i 2005 stĂ„r svakere enn i 1985, og ânyeâ konfliktlinjer stĂ„r sterkere, er det ingen tegn til realignment i de tre politiske partiene. Ap, Sp og SV sine konfliktlinjeprofiler er fortsatt gjenkjennelige i forhold til partienes historiske grunntrekk.
Den Ăžkonomiske venstreâhĂžyre dimensjonen synes Ă„ vĂŠre et sentralt grunnlag for dette politiske samarbeidet, mens eksempelvis sentrumâperiferi og miljĂžpolitikk fremstĂ„r mindre betydningsfulle. Ap, Sp og SV sine bevegelser i forhold til konfliktlinjer kan ha hatt en positiv effekt pĂ„ partienes beslutning i 2005 om Ă„ danne samlingsregjering
Using Forecasting Methods to Incorporate Social, Economic, and Political Considerations Into Marine Protected Area Planning
As the global environmental crisis grows in scale and complexity, conservation professionals and policymakers are increasingly called upon to make decisions despite high levels of uncertainty, limited resources, and insufficient data. Global efforts to protect biodiversity in areas beyond national jurisdiction require substantial international cooperation and negotiation, both of which are characterized by unpredictability and high levels of uncertainty. Here we build on recent studies to adapt forecasting techniques from the fields of hazard prediction, risk assessment, and intelligence analysis to forecast the likelihood of marine protected area (MPA) designation in the Southern Ocean. We used two questionnaires, feedback, and a discussion round in a Delphi-style format expert elicitation to obtain forecasts, and collected data on specific biophysical, socioeconomic, geopolitical, and scientific factors to assess how they shape and influence these forecasts. We found that areas further north along the Western Antarctic Peninsula were considered to be less likely to be designated than areas further south, and that geopolitical factors, such as global politics or events, and socioeconomic factors, such as the presence of fisheries, were the key determinants of whether an area was predicted to be more or less likely to be designated as an MPA. Forecasting techniques can be used to inform protected area design, negotiation, and implementation in highly politicized situations where data is lacking by aiding with spatial prioritization, targeting scarce resources, and predicting the success of various spatial arrangements, interventions, or courses of action