39 research outputs found
Parròquia i societat rural al bisbat de Girona, segles XIII-XIV
La parròquia, poc valorada per la historiografia medieval, fou la institució fonamental
per a l'ordenació de la societat rural del bisbat de Girona entre els segles X i XIV.
Constituïa un territori ben delimitat, els habitants del qual rebien els sagraments
eclesià stics dels clergues que regien l'església i, a través de l'obreria i dels obrers, participaven
en la gestió del temple i de la seva economia. La parròquia va incidir directament
en l'ordenació del poblament rural a través tant dels nuclis eclesials o celleres
com dels masos dispersos pel terme d'una parròquia. A més, la parròquia era una
important font de rendes: a través de la documentació generada pel bisbe de Girona,
el delme era una renda en mans, sobretot, de senyors feudals, cavallers i importants
institucions eclesià stiques; els clergues parroquials només rebien les primÃcies i altres
drets de menor valor. Finalment, la parròquia contribuà enormement a la configuració
de les comunitats rurals de bona part del bisbat de Girona.Parish and rural society in the diocese of Girona, 13th and 14th centuries. The parish, undervalued by the medieval historiography, was a fundamental
institution for the arrangement of the rural society of the diocese of Girona between the 10th and the 14th centuries. It was a well delimited territory, whose inhabitants
received the ecclesiastic sacraments from the clergymen who ruled the church and,
through the churchwardenship and the churchwardens, they took part in the management
of the parish and its economy. The parish influenced directly in the organisation
of the rural settlement not only through the ecclesiastical villages, or celleres, but
also through the farmhouses scattered within the boundaries of the parish. Besides,
the parish was an important source of revenues: through the documentation generated
by the bishop of Girona, the tithe appears as a revenue mainly in hands of feudal
lords, gentlemen and important ecclesiastic institutions; the parochial clergymen
only received the first fruits, or primÃcies, and other rights of minor value. Finally, the
parish contributed significantly to the rural communities configuration in most of
the diocese of Girona
Parròquia i societat rural al bisbat de Girona, segles XIII-XIV
La parròquia, poc valorada per la historiografia medieval, fou la institució fonamental
per a l'ordenació de la societat rural del bisbat de Girona entre els segles X i XIV.
Constituïa un territori ben delimitat, els habitants del qual rebien els sagraments
eclesià stics dels clergues que regien l'església i, a través de l'obreria i dels obrers, participaven
en la gestió del temple i de la seva economia. La parròquia va incidir directament
en l'ordenació del poblament rural a través tant dels nuclis eclesials o celleres
com dels masos dispersos pel terme d'una parròquia. A més, la parròquia era una
important font de rendes: a través de la documentació generada pel bisbe de Girona,
el delme era una renda en mans, sobretot, de senyors feudals, cavallers i importants
institucions eclesià stiques; els clergues parroquials només rebien les primÃcies i altres
drets de menor valor. Finalment, la parròquia contribuà enormement a la configuració
de les comunitats rurals de bona part del bisbat de Girona.Parish and rural society in the diocese of Girona, 13th and 14th centuries. The parish, undervalued by the medieval historiography, was a fundamental
institution for the arrangement of the rural society of the diocese of Girona between the 10th and the 14th centuries. It was a well delimited territory, whose inhabitants
received the ecclesiastic sacraments from the clergymen who ruled the church and,
through the churchwardenship and the churchwardens, they took part in the management
of the parish and its economy. The parish influenced directly in the organisation
of the rural settlement not only through the ecclesiastical villages, or celleres, but
also through the farmhouses scattered within the boundaries of the parish. Besides,
the parish was an important source of revenues: through the documentation generated
by the bishop of Girona, the tithe appears as a revenue mainly in hands of feudal
lords, gentlemen and important ecclesiastic institutions; the parochial clergymen
only received the first fruits, or primÃcies, and other rights of minor value. Finally, the
parish contributed significantly to the rural communities configuration in most of
the diocese of Girona
Parròquies i delmes al comtat de Besalú (segles IX-XIV): Elements per a una redefinició del feudalisme catalÃ
De Via Augusta a "xarrabasco". El camà vell de Girona a Caldes de Malavella
Arran de l'estudi sobre el traçat del camà ral a la plana de la Selva, sembla calr que aquesta ruta no coincideix en aquest tram, amb k'antiga Via Augusta. Diverses evidències -arqueològiques, documentals i geogrà fiques - coincideixen a assenyalar que el vell camé de Girona a caldes de Malavella resseguia el traçat de la via romana. Actualment, el traçat es manté encara en els termes municipals de Girona, Fornells de la Selva i Caldes de Malavella. A Riudellotsde la Selva, però, està molt fragmentat i només en resten petits trams enfonsats que la gent del poble coneix com a xarrabascos
Molins pagesos en temps feudals: els molins dels termes de Sant Sadurnà i Cruïlles (Baix Empordà ) als segles XIII i XIV
En la seva tesi, Pierre Bonnassie destacava la generalització de l’aprofitament de l’energia hidrà ulica de les rieres catalanes. Als segles x i xi molts pagesos emprengueren la tasca de construir ells mateixos, de manera associada, aquests petits molins que després compartien, de manera que cadascun dels copropietaris en podia disposar durant uns quants dies a la setmana. Aquesta forma de possessió pervivia a la majoria de parròquies que encerclaven el massÃs de les Gavarres als segles XIII i XIV, quan els capbreus senyorials enregistren no tan sols el nom dels molins i de les rieres on estan aixecats, sinó també els drets de cadascun dels pagesos i dels respectius senyors. Per a les parròquies de Cruïlles i de Sant SadurnÃ, n’hem comptat 34, dels quals 17 es trobaven en el curs del Daró, 8 a la riera de Pastells, 4 al Rissec, 2 a la riera de la Ganga i 3 més en torrents menors. La pervivència d’aquest model de molà pagès fins al segle XIV, a banda de factors geogrà fics, es podria deure a les dificultats dels senyors feudals per imposar la seva força d’extracció de l’excedent pagès en una societat en la qual els pagesos estaven sòlidament instal·lats en els seus maso