34 research outputs found
Kulttuuri elinvoimaisten maaseutuyhteisöjen rakentajana
TÀssÀ artikkelissa tarkastellaan kulttuuria ja sen roolia kylÀtoiminnassa elinvoimaisten maaseutuyhteisöjen rakentumisen kontekstissa. KylÀt ovat toiminnallisia tiloja, ja niiden olemassaolo perustuu omaehtoiselle yhteisölliselle toiminnalle ja paikallisten ihmisten aktiivisuudelle. Kulttuuriperinnön kautta rakennetaan yhteisölle jaettu menneisyys; yhteiset juuret. Kulttuuri toimii lisÀksi kehittÀmistoiminnan instrumenttina, mikÀ heijastuu kansallisten kylÀtoimintaohjelmien kulttuurille asetettuihin tavoitteisiin. Kulttuurin keskeisin merkitys kylien elÀmÀssÀ on yhteisöllisyyden ja kylÀhengen rakentaminen. Ne puolestaan sitouttavat yksilöt kylien kehittÀmistoimintaan
Maaseudun uusi aika -yhdistyksen gradu-palkinto 2020: Anni Leskinen: "Omavaraisuutta tavoittelevat kotitaloudet Suomessa: keinot, syyt ja elÀmÀnpolitiikka"
Työn muutoksen haasteet kulttuurialan korkeakoulutuksen työelÀmÀpedagogiikalle
The aim of this article is to investigate changes in working life from the perspective of cultural studies in higher education. Our data consists of observations of eight study programmes in Finnish cultural studies. We examine their curricula and analyze how employability skills have been perceived in the context of teaching. As a result we found three different orientations: âfield specific employability skillsâ, âgeneric skillsâ, and âresearch and expertise skillsâ. The first orientation was visible in arts-related education, the second one in vocational schoolsâ cultural production programmes, and the third orientation in the research-oriented programmes of universities.
We found that the working life relevance of cultural studies was visible primarily in the vocational schools, which emphasize a generic skills orientation. In the study programmes focusing on the arts or on research, the connections to working life depended mostly on studentsâ own interests and activities, as they could participate voluntarily in internship programmes or take working-life-oriented minor subjects. The working life relevance was even weaker when examined from the perspective of connective pedagogy, that is, the means by which these skills were integrated into the teaching of courses. The curricula show that ethical responsibility and critical perspectives on working life are not taught as a part of the study programmes. Graduating students should have the opportunity to analyze and observe changing and complex aspects of working life holistically, and to make suggestions on how to flexibly improve work and working life conditions through different kinds of tasks. This requires that connective pedagogy and curricula will be more actively linked to working life, and new combinations of theory and practice, that can be applied to it, created.Tarve työelĂ€mĂ€n kriittisanalyyttiselle tuntemukselle ja yleisesti työelĂ€mĂ€valmiuksien kokonaisvaltaisemmalle huomioimiselle korkeakouluopetuksen suunnittelussa on kasvanut. Tutkimme tĂ€ssĂ€ artikkelissa työelĂ€mĂ€n muutoksia kulttuurialan korkeakoulutuksen nĂ€kökulmasta. Tutkimuksemme aineistona on kahdeksan suomalaisen kulttuurialan koulutusohjelman opetustarjonta. Analyysin pohjalta syntyi kĂ€sitys kolmesta erilaisesta orientaatiosta työelĂ€mĂ€n ja työelĂ€mĂ€taitojen huomioimisessa opetuksessa: âalakohtaiset työelĂ€mĂ€taidotâ, âgeneeriset työelĂ€mĂ€taidotâ ja âtutkija- ja asiantuntijataidotâ. Taiteenalakohtainen koulutus keskittyy ensimmĂ€iseen, ammattikorkeakoulujen tuottajakoulutus nostaa esiin yleisiĂ€ työelĂ€mĂ€taitoja ja yliopistojen tutkimuspohjainen koulutus puolestaan edustaa kolmatta orientaatiota.
TyöelÀmÀlÀheisyys nÀkyy tutkimustulostemme mukaan kulttuurialalla lÀhinnÀ ammattikorkeakoulutuksissa, joissa on geneeriset työelÀmÀtaidot -orientaatio. Koulutusohjelmissa, joissa painotus on erityisissÀ taiteen aloissa tai tutkimuksen tekemisessÀ, työelÀmÀyhteydet jÀÀvÀt lÀhinnÀ sivuaineiden tai harjoittelun varaan. Konnektiivisen pedagogiikan nÀkökulmasta tilanne on vielÀ heikompi. Opetussuunnitelmien perusteella eettistÀ vastuullisuutta tai kriittistÀ työelÀmÀosaamista ei opeteta osana koulutusohjelmia. Valmistuvien opiskelijoiden tulisi oppia samanaikaisesti tarkastelemaan muuttuvaa ja monimutkaista työelÀmÀÀ analyyttisesti ja kokonaisvaltaisesti, tekemÀÀn ratkaisuehdotuksia työelÀmÀn olosuhteiden parantamiseksi sekÀ toimimaan ketterÀsti eri työtehtÀvissÀ. TÀmÀ edellyttÀÀ konnektiivista pedagogiikkaa ja opetussuunnitelmien tiiviimpÀÀ työelÀmÀlÀheisyyttÀ sekÀ teorian ja kÀytÀnnön uudenlaista yhdistelemistÀ
Asukasosallisuuden edistĂ€minen, vuorovaikutus ja yhteiskehittĂ€minen kulttuurisuunnitteluÂhankkeessa
The article addresses the participation of residents in the processes of cultural planning project KylĂ€-OSKU. The project explored the residentsâ views in two different contexts, in a growing urban neighborhood and in a small rural village by applying different participatory methods. In the article, we analyze how different methods worked and ask what kinds of insights they provided. We evaluate the methods from the perspective of communication and co-creation pondering on how participatory cultural planning can enhance the participation of the residents in the planning processes. Our results show that successful resident participation requires repeated encounters with residents, listening and understanding of different voices, andcontinuing reciprocal communication.Artikkeli kĂ€sittelee asukasosallisuuden toteutumista kulttuurisuunnitteluun perustuvassa KylĂ€-OSKU -hankkeessa. Hankkeessa pyrittiin selvittĂ€mÀÀn kahden erilaisen alueen, kasvavan kaupunkilĂ€hiön ja pienen maaseututaajaman, asukkaiden nĂ€kemyksiĂ€ ja toiveita erilaisten kulttuurikartoituksen menetelmien avulla. Artikkelissa analysoimme, miten soveltamamme menetelmĂ€t toimivat ja millaisia nĂ€kökulmia ne toivat esiin. Arvioimme kĂ€yttĂ€miĂ€mme menetelmiĂ€ erityisesti osallistumisen ja siihen sisĂ€ltyvĂ€n vuorovaikutuksen ja yhteiskehittĂ€misen nĂ€kökulmista ja pohdimme, miten osallistava kulttuurisuunnittelu voi edistÀÀ asukasosallisuuden vahvistamista. Tutkimuksemme osoittaa, ettĂ€ asukasosallisuus edellyttÀÀ eri osapuolten nĂ€kökulmien kuulemistaja ymmĂ€rtĂ€mistĂ€, sekĂ€ vuorovaikutuksen jatkuvuutta
Community resilience and cultural sustainability in two Finnish urban neighbourhoods
This study explores how urban cultural environments, and particularly their cultural provision and forms of participation, can foster cultural sustainability in urban communities, namely neighbourhoods. Conceptually, the article situates cultural sustainability within the concept of community resilience to facilitate an understanding of the everyday lives of residents and concerns residents' expectations of the cultural environment and opportunities for cultural participation in two case neighbourhoods in JyvÀskylÀ Finland. Drawing on the mixed-methods approach of the study our findings show that different cultural activities and communities can be central to promoting sustainable urban development. Community resilience as a sense of belonging like neighbourhood-related identity and also as a sense of ownership of place seems strong in various ways, and relation to the cultural participation can be identified. However, from urban cultural policy perspective, the low-threshold participation and opportunities for grassroots cultural activity seem an underexploited resource in the cities, especially when the concept of sustainability is under consideration. Moreover, the negotiation and communication between community actors and public officials deserves a lot of attention while the implementation of urban cultural policy is on focus. From urban cultural policy perspective, it is important to find new ways to measure the direct and indirect impacts of policies. According to findings of the study holistic analysis of residents, actors and institutions viewpoints helps us to understand the practises and processes related to community resilience. All this deserves multidisciplinary research and joint reflection. This approach assists to make sense of how urban cultural policy and cultural participation can support community resilience at community level
Tutkimusmatka suomalaiseen kylÀtutkimukseen
Artikkelissa esitellÀÀn suomalaisen kylĂ€tutkimuksen kehityksen pÀÀpiirteitĂ€, nykytilaa ja tulevaisuuden haasteita. KylĂ€tutkimuksen lĂ€hestymistavat ovat muuttuneet ja moninaistuneet. Rakenneteoreettinen nĂ€kökulma on saanut rinnalleen konstruktionistisen ja kehittĂ€misorientoituneen tutkimusotteen. Erilaiset tutkimukset rakentavat erilaisia kuvauksia ja mÀÀritelmiĂ€ kylĂ€stĂ€ tilana ja yhteisönĂ€ â ei ole olemassa yhtĂ€ selkeÀÀ ja kattavaa nĂ€kemystĂ€ âkylĂ€stĂ€â. TĂ€mĂ€ rikastuttaa tutkimusta ja yhteiskunnallista keskustelua kylien menneisyydestĂ€ ja tulevaisuuden haasteista. Toisaalta se vie myös perimmĂ€isten kysymysten ÀÀrille: MikĂ€ on kylĂ€? Kun kylĂ€t ja kylien mÀÀritelmĂ€t ovat jatkuvassa liikkeessĂ€, pystyykö kylĂ€tutkimuksemme tavoittamaan sen kehityksen ja ne ilmiöt, jotka ovat maaseudun tulevaisuuden kannalta keskeisimpiĂ€
Kun pienestÀ kunnasta tulee kylÀ : kuntaliitosten vaikutukset maaseutuyhteisöissÀ
nonPeerReviewe
KylÀt tulevaisuuden paikallisyhteisöinÀ
TÀmÀn artikkelin tavoitteena on kylien eli maaseutumaisten paikallisyhteisöjen tulevaisuuden luonteen hahmottaminen. Peilaan jÀlkimodernin paikallisyhteisön piirteitÀ aktiivisista kylistÀ kerÀÀmÀÀni aineistoon. Miten jÀlkimodernille paikallisyhteisölle ominaiset piirteet, kuten kommunikatiivisuus ja avoimuus niissÀ rakentuvat? MitÀ haasteita ne tuovat tulevaisuuden kylÀtoiminnalle ja kylien kehittÀmiselle? JÀlkimodernit paikallisyhteisöt eivÀt rakennu vastavoimana individualismille, vaan osana sitÀ. Ne pyrkivÀt vastaamaan samalla sekÀ ihmisten yksilöllisiin intresseihin ja valintoihin ettÀ yhteisöllisyyden ja kuulumisen tarpeeseen.peerReviewe
KylĂ€ sosiaalisena tilana : â Henri Lefebvren sosiaalisen tilan teoria kylĂ€n mÀÀrittelyn vĂ€lineenĂ€
Esittelen artikkelissa Henri Lefebvren sosiaalisen tilan teoriaa ja sovellan sitÀ suomalaisen kylÀn mÀÀrittelyyn. Sosiaalisen tilan teorian avulla voidaan pyrkiÀ yhdistÀmÀÀn konstruktionistisen ja materiaalisen todellisuuden tarkastelua tilan tutkimisessa. Sen kautta kylÀ mÀÀrittyy samaan aikaan havaittuna, kÀsitteellistettynÀ ja elettynÀ prosessina. Kun sosiaalisen tilan teoriaa peilataan tieteenfilosofian eri traditioihin, korostuvat tilan eri ulottuvuuksissa erilaiset kÀsitykset todellisuuden ja tiedon luonteesta. EmpiirisessÀ tutkimuksessa nÀitÀ ristiriitoja tulisi pyrkiÀ myös ylittÀmÀÀn. Moniulotteinen tilan mÀÀrittely edellyttÀÀ nÀiden perinteiden ja teorioiden keskinÀistÀ vuoropuhelua. Sosiaalisen tilan teoria antaa siihen yhden mallin ja työkalun