105 research outputs found
Considerations regarding post – operative medico-surgical behavior of iatrogenic biliary stricture
Catedra de chirurgie nr. 2, USMF „Nicolae Testemiţanu”, Chișinău, Moldova, Conferința stiințifică „Nicolae Anestiadi – nume etern al chirurgiei basarabene” consacrată centenarului de la nașterea profesorului Nicolae Anestiadi 26 august 2016Scop. Cercetarea conduitei medico-chirurgicale a pacienților, ce au suportat reconstrucții la arborele biliar
pentru stricturi iatrogene.
Materiale şi metode. Pe parcursul 1989-2015 în Clinica 2 Chirurgie au fost trataţi 203 pacienţi cu SB a CBE.
Evaluarea clinică postoperatorie includea: 1) latura psiho-afectivă; 2) latura socială; 3) starea funcțională
a sistemului hepato-biliar, apreciat pe baza testelor de laborator, examinărilor imagistice și a testelor SF-36.
Evaluarea rezultatelor la distanţă a fost posibilă pe un lot de 155 (76,3%) de pacienţi .
Rezultate. Rezultat bun a fost fixat la 110 (54,2%) de pacienţi cu reabilitare complectă. Un rezultat satisfăcător
am stabilit la 33 (16,26%) de pacienţi, unde s-a marcat persistenţa durerilor periodice - 22 cazuri, semnelor
dispeptice- 18 cazuri. La 12(5,91%) pacienți am remarcat rezultate nesatisfăcătoare. În 4 cazuri - icter mecanic
motivat de calcul a firului de sutură a liniei de anastomoză. S-a rezolvat prin hepaticolitotomie. Icter mecanic,
motivat de strictura gurii de anastomoză, prezent la 7 pacienți. S-a efectuat enterotomie cu plastia gurii de
anastomoză. A fost prezent un caz de reflux entero-biliar cu evaluarea colangitei de reflux, motivat de ansa
jejunală sub 50 cm. S-a reconstruit în ansă cu brațul de 80cm. Evoluţia clinică în toate cazurile a fost satisfăcătoare.
Concluzii. Ajustarea conduitei medico-chirurgicale a asigurat lichidarea efectivă şi calitativă a complicațiilor
survenite și a confirmă obiectiv calitatea vieții la distanță.Aim. Analysis of medico-surgical behavior of the patients that undergone reconstructions of the biliary tree for
iatrogenic strictures.
Materials and methods. There were treated 203 patients with BS of EBD during 1989-2015 years in Surgical Clinic
2. Post-operative evaluation included: 1) psycho-affective side; 2) social side; 3) functional state of hepatobiliary system, appreciated based on laboratory tests, imagistic examinations and SF-36 tests. The assessment of results
at distance was possible on a lot of 155 (76.3%) patients.
Results. Good result was set on 110 (54.2 %) patients with complete rehabilitation. A satisfactory result was
established at 33 ( 16.26 % ) patients, at which persistence of periodic pain was remarked -22 cases, dyspeptic
signs -18 cases. At 12 (5.91%) patients, we observed unsatisfactory results. In 4 cases debuted mechanical
jaundice caused by calculus of suture thread of anastomosis line. We resorted to revision of anastomosis with
hepatocholitotomia. Another 7 patients presented the picture of transitory mechanical jaundice reasoned by the
stricture of anastomosis mouth. We conducted plasty of anastomosis with loop excluded in Y a la Roux. A case
with entero-biliary reflux was present assessing a reflux cholangitis, motivated by the jejunal loop under 50 cm.
Reconstruction in loop with an arm of 80 cm was performed. The clinical evolution in all cases was satisfactory.
Conclusions. The adjustment of postoperative behavior ensured the effective and qualitative liquidation of
emerged complications and confirms objectively the quality of further life
Klatskin tumors: diagnostic approaches and surgical management
USMF «N.Testemiţanu», Catedra Chirurgie Nr. 2, Al XI-lea Congres al Asociației Chirurgilor „Nicolae Anestiadi” din Republica Moldova și cea de-a XXXIII-a Reuniune a Chirurgilor din Moldova „Iacomi-Răzeșu” 27-30 septembrie 2011Pe parcursul anilor 2000-2011 au fost spitalizați și tratați la catedra de chirurgie nr.2 56 pacienți cu tumori tip Klatskin. Tumorile Klatskin au fost de tip I și II în 6 cazuri, de tip III B la 6 pacienți, III A la alți 6 bolnavi celelalte 38 cazuri erau reprezentate de tumori Klatskin de tip IV care au fost diagnosticate irezecabile. Diagnosticul a inclus analiza clinică a pacientului; examenul de laborator; ultrasonografia, CPGRE și RMN în regim colangiografie ultimele sunt metodele diagnostice de elecție a tumorilor tip Klatskin. Din totalul de 56 bolnavi cu tumori tip Klatskin 18 cazuri au fost rezolvate radical: în 6 cazuri rezecție de cale biliară principală cu bihepaticojejunoastomoză pe ansa Roux, în 6 cazuri hemihepatectomie pe stânga și în altele 6 hemihepatectomie pe dreapta cu restabilirea continuității tractului digestiv prin aplicarea anastomozelor biliare cu ansa Roux. Din această grupă de
pacienți la ultimii rezecțiile hemihepatectomiile erau asociate cu rezecția de segmentul I. Într-un singur caz a fost necesară rezecție de venă portă. Ca variante de tratament paliativ a acestor tumori au fost: endoprotezare endoscopică în 18 cazuri, drenare transcutană transhepatică în 10 cazuri și 10
cazuri foraj transtumoral cu aplicarea hepaticostomiei și microjejunostomiei. Rezultate satisfăcătoare în perioada postoperatorie precoce și tardivă,
cu o supraviețuire acceptabilă au fost posibile la pacienții tratați radical.During the years 2000-2011 there were 56 patients with Klatskin type tumors hospitalized and treated at the Department of Surgery No.2. Klatskin tumors were of type I and II in 6 cases, type III B in 6 patients, IIIA in other 6 patients, 38 cases were represented by type IV Klatskin tumors, which were diagnosed as non-resectable. Diagnostics process included clinical diagnosis of the patient, laboratory tests, ultrasound investigation, ERCPG and MRI in cholangiographic regimen; the latter are diagnostic methods of choice in Klatskin type of tumors.
There were 18 cases treated radically of total amount of 56 patients with Klatskin type tumor: the resection through major biliary duct with the Rouxen-Y bihepaticojejunoastomy was performed in 6 cases, hemihepatectomy on the left was performed in 6 cases, and hemihepatectomy on the right with restoring of the digestive tract continuity by applying of Roux-en-Y biliary anastomosis in other 6 cases. In the latter cases of this group of patients
the hemihepatectomy resections type were associated with the resection of the segment I. The portal vein resection was necessary in one case. The following variants of the palliative treatment of these tumors were used: endoscopic endoprothesis in 18 cases, transcutaneous transhepatic drainage in 10 cases, and 10 cases of transtumoral drilling with the application of hepaticostomy and microjejunostomy
Diagnosis and treatment of hepatic tumors
USMF «N.Testemiţanu», Catedra Chirurgie Nr. 2, Al XI-lea Congres al Asociației Chirurgilor „Nicolae Anestiadi” din Republica Moldova și cea de-a XXXIII-a Reuniune a Chirurgilor din Moldova „Iacomi-Răzeșu” 27-30 septembrie 2011La catedra chirurgie nr. 2 pe parcursul ultimilor 10 ani au fost spitalizați 243 pacienți cu tumori hepatice. Algoritmul diagnostic a formațiunilor de
volum hepatice include consecutiv și obligatoriu: examenul clinic al pacientului; determinarea valorilor de laborator, inclusiv al markerilor tumorali; echografia ca metodă de screening; tomografia computerizată în regim standard și angiografic cu aprecierea volumometriei zonei afectate și acelei restante, irigografia pentru a determina prezența unei tumori de colon cu metastazare la nivel de ficat, scintigrafia hepatică în cazurile de ciroză hepatică și în cazurile dificile am efectuat laparascopia diagnostică în timpul căreia am determinat rezecabilitatea tumori, am prelevat bioptat hepatic pentru a determina calitatea țesutului restant. Tratamentul chirurgical a inclus 145 rezecții majore de ficat, 3 dintre care le-am efectuat după o ligatură de ram
portal cu atingerea minimului de țesut hepatic restant în volum de 30%, și o rezecție hepatică majoră peste 4-6 săptămâni, 48 de rezecții hepatice minore și 40 de laparotomii diagnostice ulterior care în 8 cazuri au fost finisate cu chimioembolizare angiografică. Rezultatele acceptabile au fost atinse în rezecțiile majore anatomice cu asigurarea limitelor oncologice de rezecție.There were 243 patients with hepatic tumors hospitalized in the Department of Surgery No. 2 over the last 10 years. Diagnostic algorithm of hepatic
mass lesions includes consecutive and mandatory performing of the patient’s clinical examination, laboratory tests, including tumor markers analysis;
ultrasound investigation as a method of screening, computed tomography in standard and angiographic mode with the assessment of the dimensions
of the affected and remaining areas, irrigoradiography to determine the presence of colon tumors with metastasis at the liver, hepatic scintigraphy
in cases of liver cirrhosis, and in difficult cases we performed diagnostic laparoscopy during which we determined the resectability of the tumor, we
collected bioptic sample of the liver to determine the quality of the remaining tissue.
The performed surgical treatment included 145 major liver resections, 3 of which we performed after ligation of portal branch taking the minimum of
remaining hepatic tissue in amount of 30% and a major liver resection in 4-6 weeks, 48 minor liver resections and 40 diagnostic laparotomies which
subsequently were finished with angiographic chemoembolization in 8 cases. Acceptable results were achieved in major anatomic resections providing
oncological resection limits
The surgical treatment of patients with adrenal tumors
USMF “N. Testemițanu”, Catedra Chirurgie nr 2, Al XI-lea Congres al Asociației Chirurgilor „Nicolae Anestiadi” din Republica Moldova și cea de-a XXXIII-a Reuniune a Chirurgilor din Moldova „Iacomi-Răzeșu” 27-30 septembrie 2011Introducere. Conform datelor OMS ponderea tumorilor suprarenale constitue 0,6%. Conduita terapeutică şi chirurgicală a acestor pacienți depinde de natura acestora, dimensiunile şi rezultatele analizelor histologice, respectând criteriile de diagnostic şi tratament pre- şi postoperatoriu. Scopul lucrării - aprecierea particularităților clinico-paraclinice si elaborarea tratamentului contemporan al pacienților cu tumori suprarenale. Material şi metode. Studiul este bazat pe un lot ce cuprinde 116 pacienți tratați în Clinica Chirurgie nr. 2, USMF „N.Testemițanu” pe parcursul anilor 1996-2011, din care 20(26,72%) cu aldosterom, 15(12,93%) cu corticosterom, 16(13,79%) cu feocromocitom, 10(8,62%) cu androsterom şi 44(37,93%) cu tumori
hormonal-inactive. Raportul pe sexe indică predominarea sexului feminin (85 de bolnave, 73,28%) față de cel masculin (31 pacienți, 26,72%), vârsta medie constituind 36,7 ± 1,3 ani. Prin abord laparoscopic au fost operați 34(29,31%), prin abord deschis- 82(70,68%) bolnavi. Rezultate. S-a propus un
algoritm contemporan de diagnostic în baza căruia s-au stabilit indicațiile pentru tehnicile adrenalectomiei. În adrenalectomia deschisă s-au constatat: complicații intraoperatorii - 6(7,3%) cazuri, în adrenalectomii laparoscopice - 0 cazuri; complicații postoperatorii în AED - 7 (7,6%) cazuri, în AEL - 1 (1,09%) cazuri, pierderi sanguine în AED -350±50ml, în AEL - 80±10ml; durata spitalizării după operație în AED - 7 (5-16) zile, în AEL - 3 (3-4) zile; necesitatea postoperatorie a opioidelor în AED - 2 (1-3) zile, AEL - 0,5 zile. Conform valorilor postoperatorii ale TA, rezultate bune s-au înregistrat la 18(46,15%) bolnavi, satisfăcătoare s-au atins la 20 (51,28%) bolnavi; iar rezultate nesatisfăcătoare – la 1 (2,56%) pacient. Concluzii. Rezultatele
obținute demonstrează corectitudinea programului propus de diagnostic şi tratament chirurgical al bolnavului cu formațiuni de volum suprarenale, iar alegerea corectă a accesului chirurgical în adrenalectomie este imperativă pentru reducerea traumatismului intraoperatoriu şi reabilitarea mai curândă a pacienților adrenalectomizați, AEL fiind prioritară atât din punct de vedere chirurgical, cât şi socioeconomic. Introduction.Recording WHO data, the adrenal tumors represent 0,6 % from all tumors. The surgical approach and therapy depends on nature of them, and histological results, without miss the diagnostic criteria and pre- and postoperative treatment. The goal of the study was appreciation of the clinical particularities and to propose a modern surgical treatment to the patients with adrenal tumors. Material and methods. The article is based on
a study which included 116 patients treated in Clinic of Surgery 2 of State Medical University ”N. Testemitanu” during the period of 1996-2011 years, 20(26,72%) of them were with aldosteromas, 15(12,93%) with corticosteromas, 16(13,79%) pheochromocytomas, 10(8,62%) with androsteromas and 44(37,93%) patients with non-active tumors. The sex ratio demonstrated female predomination (85 patients, 73,28 %) versus male (31 patients, 26,72%), the age 36,7 ± 1,3 years. Were performed adrenalectomy by transabdominal approach in 82(70, 68%) cases, laparoscopic adrenalectomy in 34(29, 31%) cases. Results. A contemporary diagnostic algorithm was proposed which established the indications for adrenalectomy techniques. In open adrenalectomia there were operative complications in 6(7,3%) cases, in laparoscopic adrenalectomia - 0 cases; postoperative complications were established in OAE - 7 (7,6%) cases, in LAE - 1 (1,09%) cases; blood loss in OAE -350±50ml, in LAE - 80±10ml; the length of hospital stay in OAE - 7 (5- 16) days, in LAE - 3 (3-4) days, postoperative pain medication in OAE - 2 (1-3) days in LAE - 0,5 days. Good results were assessed in 18 (46,15 %) patients, satisfactory results were achieved in 20(51.28%) patients, and unsatisfactory results at 1 (2.56%) patient. Conclusions. The results demonstrate the correctness of the proposed program of diagnosis and surgical treatment of the patient with adrenal tumors, it is very important to select the correct
surgical approach for adrenal removed to minimize the operative trauma and quicker return to normal activity of patients, and laparoscopic approach is preferred by surgical and economical point of view
Endoscopic reinterventions in patients with poor recovery after ERC
Catedra Chirurgie nr. 4, Universitatea de Medicină și Farmacie ”Nicolae Testemițanu”, Chișinău, Republica Moldova, Al XIII-lea Congres al Asociației Chirurgilor „Nicolae Anestiadi” și
al III-lea Congres al Societății de Endoscopie, Chirurgie miniminvazivă și Ultrasonografie ”V.M.Guțu” din Republica MoldovaIntroducere: Anual în clinicile IMSP SCR ”Timofei Moșneaga” din diferite motive, intervențiilor endoscopice ERCP (Endoscopic
Retrograde Cholangio-Pancreatography) sunt supuși în jur de 500 pacienți. Ca regulă, pacienții suportă ERCP adecvat, însă un
procent din ei sunt totuși supuși unei reintervenții endoscopice din diferite motive.
Materiale şi metode: În lucrare sunt analizate evoluțiile post-ERCP la 1432 pacienți realizate pe parcursul ultimilor 3 ani (2016, 2017,
2018) și în special frecvența și motivul reintervențiilor. Astfel s-a constatat că reintervenții au avut loc în 172 (12%) cazuri. Am realizat
că motivul principal al reintevențiilor a fost colangita condiționată de fragmente sau calculi restanți – 115 (66,7%), obstrucție de stent
– 36 (20.9%), altele – 21 (12.2%).
Rezultate: În majoritatea cazurilor reintervențiile endoscopice au servit drept manoperă finală pentru soluționarea cazurilor - 159
(92.4%). Doar în 13 (7.6%) cazuri, reintervențiile endoscopice nu au soluționat situația, urmând ca pacienții să fie supuși intervențiilor
chirurgicale tradiționale.
Concluzii: Întotdeauna în situațiile nesigure, intervențiile endoscopice urmează a fi finalizate cu una din metodele de drenare
endoscopică, și anume - protezare endoscopică sau drenare nazobiliară.Introduction: Anually, in the clinics of IMSP SCR ”Timofei Moșneaga”, because of various reasons, around 500 patients are undergoing
endoscopic interventions – ERCP (Endoscopic Retrograde Cholangio-Pancreatography). As a rule, the patients endure the ERCPs adequately, but still, a percentage of them sustain an endoscopic reintervention because of a variety of reasons.
Materials and methods: This study analyzes post-ERCP evolution in 1432 patients which underwent an ERCP during the last 3 years
(2016, 2017, 2018), and especially the frequency and reasons of reintervention. Thus, it was determined that reinterventions took
place in 172 (12%) cases. Also, it was determined that the main reason of reinterventions was cholangitis conditioned by fragments or
residual calculus – 115 (66,7%), stent obstruction – 36 (20,9%), other reasons – 21 (12,2%).
Results: In most cases, endoscopic reinterventions served as a final maneuver for the settlement of cases - 159 (92,4%). Only in 13
(7,6%) cases, endoscopic reinterventions didn’t solve the situation, the patients later undergoing a traditional surgery.
Conclusions: In uncertain situations, endoscopic interventions must always be finalized with one of the endoscopic drainage options,
namely endoscopic prosthesis or nasobiliary drainage
Contemporary surgical aspects in Mirizzi syndrome
Catedra de chirurgie nr. 2. și Laboratorul Chirurgia reconstructivă a tractului digestiv, Universitatea de Stat de Medicină și
Farmacie “Nicolae Testemiţanu”, Chişinău, Republica Moldova, Al XIII-lea Congres al Asociației Chirurgilor „Nicolae Anestiadi” și
al III-lea Congres al Societății de Endoscopie, Chirurgie miniminvazivă și Ultrasonografie ”V.M.Guțu” din Republica MoldovaIntroducere: Sindromul Mirizzi(SM) reprezintă o complicaţie tardivă şi rar întâlnită în evoluţia litiazei biliare.
Material și metode: Pe parcursul anilor 2000−2018 în clinica Chirurgie 2 au fost tratați 50 pacienți cu SM dintr-un lot de 16500
cazuri de colecistită calculoasă. Algoritmul de diagnostic a inclus: testarea biochimică, examenul sonografic, contrastarea directă a
arborelui biliar executând CPGRE. În cazurile de dificultăți de diagnostic s-a efectuat colangiografia prin rezonanță magneto-nucleară
(CRMN). În 35(70%) cazuri diagnosticul s-a stabilit prin CPGRE, din care în 9(25,7%) cazuri s-a recurs adăugator la CRMN pentru
soluționarea diagnosticului. În 15(30%) cazuri diagnosticul a fost pus intraoperator. Tratamentul chirurgical a inclus: înlăturarea fistulei
colecistocoledociene si coledocolitotomie. În 36(72%) cazuri, unde defectul coledocian nu depășea 1/3 din diametrul lui s-a efectuat
colecistectomia, coledocolitotomia și drenare CBP tip Kehr. În 5(10%) cazuri unde defectul coledocian depășea 2/3 din diametru s-a rezolvat prin colecistectomie, păstrarea unui lambou de veziculă cu plastia CBP și drenarea după Vișnevschii. În restul 9(18%) cazuri
unde vezicula biliară forma cu CBP o cavitate comună s-a efectuat colecistectomie, coledocolitotomie și coledocojejunoanastomoză
pe ansa Roux.
Rezultate: În perioada postoperatorie a fost înregistrat 7(14%) cazuri supurația plăgii, 2(4%) cazuri bilioragie postoperatorie cu
soluționare conservativ. Cazuri letale postoperatorii nu au fost.
Concluzii: SM rămâne a fi una din cele mai nefavorabile evoluții a colecistitei calculoase, obiectivele intervenţiei fiind adaptate
particularităţilor cazului.Background: Mirizzi syndrome (MS) is a delayed and rare complication in the evolution of biliary lithiasis.
Methods and materials: Over the years 2000−2018 in the Clinic 2 surgery were treated 50 patients with MS from a batch of 16500
cases of calculous cholecistitis. The diagnostic algorithm included: biochemical testing, sonographic examination, direct contrast of
the bile ducts by ERCP. In cases of diagnostic difficulties, magneto-nuclear resonance colangiography (CRMN) has been performed.
In 35 (70%) cases the diagnosis was established by CPGRE, in addition in 9 (25.7%) cases to establish the diagnosis CRMN was
performed. In 15 (30%) cases the diagnosis was established intraoperatively. Surgical treatment included: removal of cholecistobiliary
fistula and choledocolitotomy. In 36 (72%) cases, where the defect of the common bile duct did not exceed 1/3 of its diameter was
performed cholecystectomy, choledocolytotomy and type Kehr drainage. In 5 (10%) cases where the defect of common bile duct
exceeded 2/3 in diameter was resolved by cholecystectomy, retention of a vesicle flap with plasty of bile duct and drainage after
Vişnevschii. In another 9 (18%) cases where gall bladder formed with bile ducts a common cavity was performed cholecystectomy,
choledocolitotomy and Roux-en Y choledocojejunoanastomosis.
Results: During the postoperative period 7 (14%) cases of wound suppuration were registered, 2 (4%) cases of postoperative biliary
leakage with conservative resolution. Fatal postoperative cases were not identified.
Conclusion: SM remains to be one of the most unfavorable developments in calculous cholecystitis, the objectives of the surgery
being adapted to the particularities of the case
Diagnostic issues and surgical treatment of pancreatic cancer
Catedra de Chirurgie nr.2, USMF „Nicolae Testemițanu”, Chișinău, Republica Moldova, Al XII-lea Congres al Asociației Chirurgilor „Nicolae Anestiadi” din Republica Moldova cu participare internațională 23-25 septembrie 2015Introducere: Cancerul pancreatic (CP), deși reprezintă doar 2% din totalul tumorilor maligne, constituie a 5-a cauză de
mortalitate prin cancer și a 3-a cauză de letalitate dintre neoplazmele digestive.
Scop: Analiza rezultatelor retrospective a tratamentului chirurgical al CP.
Material și metode: Studiul prezintă o analiză retrospectivă a unui lot de 814 pacienți cu CP și a regiunii periampulare,
spitalizați în perioada 2000-2014 în SCR, Catedra de Chirurgie nr.2. Au fost analizate o serie de aspecte clinice: localizarea și
diametrul tumoral, stadiul, prezența adenopatiilor metastatice, morbiditatea postoperatorie și supraviețuirea la distanță. Pacienții
au fost supuși următoarelor intervenții chirurgicale: rezecție cefalopancreatică – 239 (29,3%), dintre care la 169 (70,7%) bolnavi
s-a efectuat operația Child, 51 (21,3%) cazuri – operația Whipple, operația Traverso-Longmire realizată la 19 (7,9%) pacienți.
Rezecție pancreatică corporocaudală s-a efectuat în 53 (6,5%) cazuri, anastomoză biliodigestivă (by-pass biliodigestiv) – în 273
(33,5%), splanhectomie toracoscopică – în 29 (3,5%), drenare CBP ca unică metodă de tratament – în 35 (4,3%), by-pass
biliodigestiv extern – în 198 (24,3%), laparotomie cu prelevarea biopsiei – în 16 (1,9%).
Rezultate: Mortalitatea postoperatorie a fost sub 5%. Supraviețuirea maximală pentru cazurile de carcinoid pancreatic a fost de
8 ani, pentru CP supraviețuirea medie pe grup – de 26 luni, supraviețuire maximală – de 4 ani.
Concluzii: Tratamentul CP poate avea viză curativă, când are ca obiectiv creșterea supraviețuirii sau poate fi doar paliativ când
se au în vedere combaterea unor simptome și creșterea calității vieții. Tratamentul CP este multimodal (chirurgical și radiochimioterapie),
strategia terapeutică fiind stabilită în funcție de localizarea și extensia locoregională a tumorii.Introduction: Pancreatic cancer represents 2% of total number of malignant tumors and is 5th cause of mortality by cancer and
3rd cause of lethality by digestive neoplasms.
Aim of study was to analyze retrospective results of surgical treatment of pancreatic cancer.
Material and methods: This study represents the analyses of patients’ group (n=814) with pancreatic and periampullar tumors
which were admitted in second department of surgery, during 2000-2014 year. We have analyzed a lot of clinical aspects:
localization, size, stage, presence of metastatic lymphadenopathy, postoperative morbidity and survival. The patients have been
undergone surgical procedure: cephalopancreatic resection – 239 (29.3%), Child procedure – 169 (70.7%), Whipple procedure
– 51 (21.3%), Traverso-Longmire procedure – 19 (7.9%). Pancreatic corporo-caudal resection was performed in 53 (6.5%)
cases, bilio-digestive anastomosis – in 273 (33.5%), thoracoscopic splanhectomy – in 29 (3.5%), drainage of main biliary duct –
in 35 (4.3%), external biliodigestive by-pass – in 198 (24.3%), laparotomy with biopsy – in 16 (1.9%).
Results: Postoperative mortality was less than 5%. Maximal survival for pancreatic carcinoid was 8 years, average survival for
pancreatic cancer was 26 months, and maximal survival was 4 years.
Conclusion: The treatment of pancreatic cancer is multimodal (surgical and radio-, chemotherapy). Therapeutic strategy
depends on localization and locoregional tumor extension
Endoscopic management of esophageal varices in patients with portal hypertension (PHT)
Catedra Chirurgie nr.2, Universitatea de Stat de Medicină și Farmacie “Nicolae Testemiţanu”, Chișinău, Republica Moldova, Al XIII-lea Congres al Asociației Chirurgilor „Nicolae Anestiadi” și
al III-lea Congres al Societății de Endoscopie, Chirurgie miniminvazivă și Ultrasonografie ”V.M.Guțu” din Republica MoldovaIntroducere: Eradicarea endoscopică a varicelor ersofagiene (VE) reprezintă un progres realizat în tratamentul general al HTP.
Material și metode: Am efectuat un studiu retrospectiv de tip intervenție endoscopică ce a inclus 301 pacienţi cirotici operaţi pentru
HTP, VE, hipersplenism sever (6-Bși 24-F; vărsta 43,24±11).
Scopul: S-a urmărit beneficiul clinic al tratamentului endoscopic al VE.
Rezultate: Preoperator, lotul de studiu este repartizat astfel: 30% au avut VE gradul I-II și 70%- varice de gradul III-IV cu risc hemoragic
care a aderat la ligarea endoscopică a varicelor esofagiene (LEVE) profilactic (8% din ei cu un epizod anterior hemoragic). Numărul
sesiunilor LEVE a variat de la 1 la 3, rata de eradicare a fost de 91,8%. Toți pacienții au fost operați: devascularizare azygo-portală
Hassab cu splenectomie. Evenimente hemoragice în timpul perioadei de spitalizare nu au fost observate. Recidiva VE în perioada de
urmărire de 12-24-36 luni postoperator a fost de 6,6% - 12,9% - 25,9%, variabilitate asociată în principal progresiei ciroze ihepatice și
trombozei de venă portă. În condiții de monitorizare endoscopică la 52,2% (72 pacienți cu ris chemoragic) s-a practicat LEVE; rata de
săngerarea variat de la 0.8% la 1 an la 7,6% la 5 ani, cca 1% - 9,7% în literatură.
Concluzii: Managementul VE prin HTP este complex şi deficiliar timing-ul endoscopic al acestora reprezintă un avantaj terapeutic
important.Introduction: Endoscopic eradication of esophageal varices (EV) represents a breakthrough in the overall treatment of PHT.
Material and methods: We performed a retrospective study in endoscopic intervention involving 301 cirrhotic patients operated for
PHT, EV, severe hypersplenism (6-M and 24-F; age 43,24±11).
Aim: Monitoring the clinical benefit of endoscopic treatment of EV.
Results: Preoperatively, the study group was distributed as follows: 30% had EV grade I-II and 70% - EV grade III-IV with hemorrhagic
risk that have adhered to prophylactic endoscopic variceal ligation (EVL) (8% of them with a previous hemorrhagic episode). The
number of EVL sessions ranged from 1 to 3, the eradication rate was 91,8%. All patients were operated: azygo-portal disconnection
Hassab with splenectomy. Bleeding events during the period of hospitalization were not observed. Recurrence of EV in the follow-up
period of 12-24-36 months postoperatively was 6.6% -12.9% -25.9%, variability associated primarily with the progression of hepatic
cirrhosis and portal vein thrombosis. In conditions of endoscopic monitoring at 52.2% (72 patients with hemorrhagic risk) was practiced
EVL; bleeding rate ranged from 0,8% to 1 year, 7,6% to 5 years, about 1%-9,7% in literature.
Conclusions: Management of EV in patients with PHT is complex and difficult; therefore the endoscopic approach is an important
therapeutic benefit
Feasibility and surgical results of multivisceral resections in advanced pancreatic, colon and gastric cancer
Catedra de Chirurgie nr 2, Universitatea de Stat de Medicină și Farmacie „Nicolae Testemițanu” Chișinău, Republica Moldova, Al XIII-lea Congres al Asociației Chirurgilor „Nicolae Anestiadi” și
al III-lea Congres al Societății de Endoscopie, Chirurgie miniminvazivă și Ultrasonografie ”V.M.Guțu” din Republica MoldovaIntroducere: Prognosticul pentru viață la pacienți cu tumori maligne ale organelor abdominale în stadii local avansate este extrem
de sărac în orice localizare primară. Invazia organelor vecine și a vaselor magistrale de-a lungul deceniilor au fost considerate
nerezecabile din motive tehnice și la fel din motive radicalismului oncologic. Abordarea chirurgicală agresivă va extinde limitele
rezecției și în asociație de chimioterapie perioperatorie poate oferi o supraviețuire mai mare la această grupă de pacienți.
Material și metode: Am analizat 54 de pacienți cu tumori maligne a organelor abdominale în stadii local avansate cu invazie în organe
vecine, care au suportat rezecții multiviscerale. Din lotul total 12 pacienți au fost diagnosticați de cancer gastric, 24 pacienți cu cancer
colorectal, 18 pacienți cu cancer pancreatic. Scopul principal: rezecție R0 a fost atins în 86% cazuri. Mortalitatea postoperatorie 7,4%,
morbiditate 21,4% și sunt direct proporționale cu numărul anastamozelor efectuate în etape de recinstrucție.
Concluzii: Morbiditatea și mortalitatea rezecțiilor multiorgane este semnificativ mai mare decât rezecții standarde, de aceea necesită
o selecție minuțioasă a pacienților pentru abordare chirurgicală agresivă. Rezecțiile multiviscerale au potențial curativ și sunt fezabile
în R0. Supraviețuirea generală la pacienți în stadiul IV local avansat după rezecții multiviscerală este mult mai lungă față de pacienți
după tratament paliativ. Rezecția multiorganică oferă singura șansă de tratament potențial curativ.Introduction: The prognosis for life in patients with locally advanced malignant tumors of the abdominal organs is extremely poor
in any primary location. The invasion of adjacent organs and trunk vessels over the decades has been considered unresectable for
technical reasons and also for oncological radicalism. The aggressive surgical approach will extend the limits of the resection and in
the association of perioperative chemotherapy can provide greater survival in this patient population.
Material and methods: We analyzed 54 patients with locally advanced malignant tumors with invasion in neighboring organs, which
underwent multivisceral resections. From the total group 12 patients were diagnosed with gastric cancer, 24 patients with colorectal
cancer, 18 patients with pancreatic cancer. The main purpose: R0 resection was achieved in 86% of cases. Postoperative morbidity
7.4%, morbidity 21.4% and are directly proportional to the number of anastamosis performed in stages of reconstruction.
Conclusions: The morbidity and mortality of multiorganic resections is significantly higher than standard resections, therefore requires
careful selection of patients for aggressive surgical approach. Multivisceral resections have curative potential and are feasible in R0.
Overall survival in locally advanced IV patients after multiviscer resection is much longer than patients after palliative treatment.
Multiorgan resection offers the only chance of potentially curative treatment
Hepaticojejunal anastomosis – a reconstructive solution in postoperative biliary strictures
Catedra de chirurgie nr.2, USMF „Nicolae Testemiţanu”, Chişinău, Republica Moldova, Al XII-lea Congres al Asociației Chirurgilor „Nicolae Anestiadi” din Republica Moldova cu participare internațională 23-25 septembrie 2015Scopul studiului este sistematizarea tehnicilor de realizare a hepaticojejunoanastomozelor (HJA) în stricturile biliare
postoperatorii.
Material şi metode: S-a efectuat un studiu retrospectiv pe un lot de 228 pacienţi cu stricturi postoperatorii ale căilor biliare.
Majoritatea pacienţilor (95%) au reprezentat leziuni biliare majore, clasele D-E. Rezolvarea cazurilor a fost în raport cu nivelul localizării. Pentru stricturile tip I – 62 (27,2%) cazuri – coledocojejunostomie termino-laterală cu ansa Roux. În cele de tip II – 86
(37,72%) cazuri, s-a efectuat HJA pe ansa Roux. În 66 (30%) observaţii de tip III am făcut o HJA cu o drenare a ambelor canale
hepatice. În cele de tip IV – 14 (5,08%) cazuri, s-a soluţionat cu bihepaticojejunostomie cu drenarea ambelor canale hepatice.
Rezultate: Robusteţea şi etanşeitatea HJA este garanţia succesului. Preferăm o stomie termino-laterală. Tehnica de sutură a
evoluat de la cea ordinară în două straturi (mătasă 3/0), la sutura atraumatică separată 4/0 într-un singur strat. Firele s-au trecut
de la ansă la ductul biliar pentru tranșa posterioară, extramucos pentru jejun şi total pentru polul biliar. La moment un rezultat
promiţător ne prezintă sutura 6/0 realizată în continuu cu elemente de tehnică microchirurgicală. Ultima tehnică permite o
protejare a devascularizării excesive a bontului biliar şi o ajustare ideală a mucoaselor.
Concluzii: Punctele de vedere prezentate în acest material evidenţiază potenţialul inovator al tehnologiilor de formare a HJA în
baza suturilor moderne şi principiilor noi de sutură.Aim of study is the systematization of techniques used for hepaticojejunal anastomosis (HJA) in postoperative biliary strictures.
Materials and methods: A retrospective study was carried out on a lot of 228 patients with postoperative strictures of the biliary
ducts. Most of the patients (95%) presented major biliary lesions, D-E class. The solution was chosen according to the
localization level. For type I – 62 (27.2%) strictures – termino-lateral choledochojejunostomy with Roux loop. For type II – 86
(37.72%) cases, was performed HJA with Roux loop. In 66 (30%) observations of type III, was performed HJA with drainage of
both hepatic ducts. The type IV 14 (5.08%) cases were solved by bihepaticojejunostomy with drainage of both hepatic ducts.
Results: The robustness and tightness of HJA are the guarantee of success. We prefer a termino-lateral stoma. The suture
technique varied form the ordinary in 2 layers (silk 3/0) to separate atraumatic suture 4/0 in single layer. The threads were
passed from the loop to the bile duct for the posterior trance, extramucosaly for jejunum and total for the bile pole. The
continuous suture 6/0 with elements of microsurgical technique presents promising results now. The last technique is able to
protect from excessive devascularization of the bile duct stump and ideal adjustment of mucosal layers.
Conclusions: The views presented in this paper highlight the innovative potential of HJA technology based on modern sutures
and new principles of suture
- …