10 research outputs found
Stress echocardiography for left ventricular diastolic dysfunction detection in patients with non-severe chronic obstructive pulmonary disease: a cross-sectional study
Aim To assess whether the simultaneous performance of
exercise stress echocardiography and cardio-pulmonary
testing (ESE-CPET) may facilitate the timely diagnosis of
subclinical left ventricular diastolic dysfunction (LVDD) in
patients with non-severe chronic obstructive pulmonary
disease (COPD), preserved left ventricular systolic function,
and exertional dyspnea or exercise intolerance.
Methods This cross-sectional study, conducted between
May 2017 and April 2018, involved 104 non-severe COPD
patients with exertional dyspnea and preserved ejection
fraction who underwent echocardiography before CPET
and 1-2 minutes after peak exercise. Based on the peak
E/e’ ratio, patients were divided into the group with stressinduced
LVDD – E/e’>15 and the group without stress-induced
LVDD. We assessed the association between LVDD
and the following CPET variables: minute ventilation, peak
oxygen uptake (VO2), ventilatory efficiency, heart rate reserve,
and blood pressure.Results During ESE-CPET, stress-induced LVDD occurred
in 67/104 patients (64%). These patients had lower work
load, peak VO2, O2 pulse, and minute ventilation (VE), and
higher VE/VCO2 slope than patients without stress-induced
LVDD (35.18 ± 10.4 vs 37.01 ± 11.11, P < 0.05). None of the
CPET variables correlated with E/e’.
Conclusion Combined ESE-CPET may distinguish masked
LVDD in patients with non-severe COPD with exertional
dyspnea and preserved left ventricular systolic function.
None of the CPET variables was a predictor for subclinical
LVDD
Impairments of haemostasis and therapeutic management in patients with COVID-19
Липсата на имунитет към торса cove 2 coronavirus (болест на coronavirus 2019 - COVID-19) води до пандемия, при която все още не e установено сигурно терапевтично поведение по отношение на усложненията, свързани с инфекцията. Белите дробове са таргетен орган за COVID-19 - възниква остро белодробно увреждане, което може да прогресира до дихателна и полиорганна недостатъчност. Показват Данните двустранно дифузно белодробно възпаление при COVID-19. Това сие съпровожда от белодробна васкулопатия, определена като белодробна интраваскуларна коагулопатия (белодробна внутрисосудистая коагулопатия-връх), е различна от дисеминираната интраваскуларна коагулопатия (ДИК). Коагулопатията, свързана с COVID-19 инфекцията ce характеризира с ранно повишение на нивата на Д-димер и фибрин/закриването на притока на деградационни продукти, докато протромбиновото време (RT), активираното парциално тромбопластиново време (АЧТВ) и броят на тромбоцитите остава непроменен в ранните етапи на болестта. Е защо за навременната оценка на хода на заболяването e необходимо изследване на Д-димер и закриването на притока. COVID-19-асоциираната коагулопатия трябва да бъде лекувана, следвайки принципите на установената тромбоемболична профилактика. Въпреки че високите нива на Д-димер COVID-19-асоциираната при коагулопатия са показателни за смъртността, последните проучвания показват не рутинно прилагане на антикоагуланти, освен ako не са налице други клинични индикации. При Кървенето COVID-19-асоциираната коагулопатия e рядко, дори и при пациентите с лабораторни дани за ДИК. При наличието mu ce спазват принципите на установеното терапевтично поведение. The lack of prior immunity to SARS-CoV-2 coronavirus (COVID-19) infection has led to pandemic, where there is no certain management, regarding the complications of this viral illness. The lungs are the target organ for COVID-19 and patients develop acute lung injury that may progress to respiratory and multiorgan failure. Recent data shows the presence of diffuse bilateral pulmonary inflammation in COVID-19 infection. It is associated with a specific pulmonary vasculopathy, defined as pulmonary intravascular coagulopathy (PIC) that is distinct from disseminated intravascular coagulopathy (DIC). The coagulopathy in the early stages of COVID-19 is characterized by initial elevation of D-dimer and fibrin/fibrinogen degradation products, while abnormalities in prothrombin time, partial thromboplastin time and platelet counts are uncommon. That is why screening of D-dimer and fibrinogen levels, are mandatory. COVID-19-associated coagulopathy should be treated, following the guidelines for thromboembolic prophylaxis. Although D-dimer is a marker of mortality, current data does not show routine application of anticoagulants, unless otherwise clinically indicated. Bleeding in COVID-19 is uncommon, even when a laboratory constellation for DIC is present. However, if it occurs, standard guidelines for DIC management should be followed.
Anticoagulation ant antiplatеlet therapy in patients with COVID-19 infection
Отличителна черта на COVID-19 инфекцията са силно изразеният възпалителен отговор с предимно белодробно засягане, цитокиновата буря и острият респираторен дистрес синдром (acute respiratory distress syndrome). Тромботичните усложнения са водеща причина за болестност и смъртност при тези пациенти. Пациентите с предшестващи сърдечно-съдови заболявания или рискови фактори за такива – затлъстяване, артериална хипертония, захарен диабет, напреднала възраст, са с по-голям риск от смъртност. Както коагулопатията, така и тромбоцитопатията и ендотелната дисфунция са определящи патофизиологични фактори за тежкото протичане на инфекцията. Освен антикоагулантното лечение, прицелни терапевтични стратегии са необходими и по отношение на тромбоцитопатията и ендотелната дисфунция при лечението на пациенти с COVID 19. COVID-19 infection is characterized with hyperstimulated infl ammatory response that affects lungs, cytokine storm and acute respiratory distress syndrome. Thrombotic complications are the leading reason for death in COVID-19 patients. Those of them with previous cardio-vascular diseases or risk factors – obesity, arterial hypertension, diabetes mellitus, advanced age are with higher risk for worse clinical outcome. Coagulopathy as well as thrombocytopathy and endothelial dysfunction are signifi cant pathophysiological factors for the severe clinical course of the infection. Beside anticoagulation therapy, targetеd strategies regarding thrombocytopathy and endothelial dysfunction are necessary for the treatment of patients with COVID-19 infection.
Physical activity and cardiac rehabilitation in COVID-19 patients with cardiovascular complications
Последните проучвания описват сърдечно-съдовите усложнения от of COVID-19. Механизмът на сърдечно-съдово засягане включва ангиотензин-конвертиращия ензим (АCE2), с който, причиняващият - тежък остър респираторен синдром (severe acute respiratory syndrome-SARS), коронавирус-2 (coronavirus-2-CoV 2) се свързва и прониква в клетките. Съществуват и други механизми, които все още се изучават и предстоят да бъдат изяснени. Сърдечно-съдовите усложнения от COVID-19 включват сърдечна недостатъчност, кардиомиопатия, остър коронарен синдром, аритмия и венозен тромбоемболизъм. Този обзор има за цел да обобщи научните данни от публикации в PubMed, Scopus и Pedro и да покаже сърдечно-съдовите усложнения от COVID-19 инфекцията и ползата от физиотерапията при тези пациенти. Физическата активност е ключов елемент от физиотерапията и представлява важна част от сърдечната рехабилитация. Тя позволява важни промени в сърдечно-съдовата система – възстановяване на ендотелната функция и предотвратяване на тромбоемболичните усложнения. В заключение, благодарение на голямото разнообразие от програми за физически упражнения, както и мониторирането на пациентите, физическата активност е подходяща стратегия за лечението на различни по степен сърдечно-съдови усложнения при post-COVID синдром. Recent data has revealed the cardiovascular complications of COVID-19 infection. The mechanism of cardiovascular impairments involves binding of severe acute respiratory syndrome (SARS) coronavirus-2 (CoV-2) to the protein angiotensin-converting enzyme 2 (ACE2), thus penetrating into the cells. There are other mechanisms, most of which are under research and will be explained. Cardiovascular complications of COVID-19 infection are heart failure, cardiomyopathy, acute coronary syndrome, arrhythmias, and venous thromboembolism. This article aims to collect scientific evidence by exploring PubMed, Scopus, and Pedro databases to show the cardiovascular complications of COVID-19 infection and the benefit of physiotherapy treatment for these patients. Exercise training is a powerful element in physiotherapy and an important part of cardiac rehabilitation. It contributes to significant changes of the cardiovascular system - recovery of endothelial dysfunction and prevention of thromboembolic complications. In conclusion, due to the wide variety of programs of exercise training, as well as patient monitoring, physical activity is appropriate strategy for the treatment of cardiovascular complications of various degrees in post-COVID patients.
Autonomic dysfunction, cardio-pulmonary parameters and masked heart failure in non-severe chronic obstructive pulmonary disease
Въведение: Автономната дисфункция (АД) и параметрите при кардиопулмоналното тестване (КПТ) се асоциират със сърдечна недостатъчност със запазена систолна функция (heart failure with preserved ejection fraction – HFpEF) в общата популация. При пациенти с нетежка хронична обструктивна белодробна болест (ХОББ) тяхното клинично значение и връзка с маскираната HFpEF е неизяснено. Цел: Целта на проучването е да се определят връзката и клиничното значение на АД и кардиопулмоналните параметри с HFpEF при пациенти с нетежък ХОББ, които се оплакват от задух при усилие, без клинично изявено сърдечно-съдово заболяване (ССЗ) (исхемична болест, сърдечна недостатъчност, неконтролирана артериална хипертония). Методи и резултати: При 68 пациенти с нетежък ХОББ без изявено ССЗ е приложено КПТ. Проведена е ехокардиография в покой и 1-2 минути след натоварването. Пациентите са разделени на две групи въз основа на стрес-индуцираното съотношение E/e’: пациенти с левокамерна диастолна дисфункция (ЛКДД) – E/e’ > 15 (пациенти с маскирана HFpEF) и пациенти без стрес-ЛКДД (пациенти без маскирана HFpEF). Хронотропната недостатъчност включва намаления индекс на хронотропен отговор (ИХО Заключение: Неправилното възстановяване на сърдечната честота след натоварването е единственият независим предиктор за маскирана HFpEF при пациенти с нетежък ХОББ. По-ниските нива на ’VO2, кислороден пулс, физическо натоварване, както и по-високото ’VE/’VCO2 съотношение се асоциират с маскирана HFpEF, като вероятно са нейно последствие, а не тригер. Background: Autonomic dysfunction (AD) and cardio-pulmonary exercise testing (CPET) parameters have been associated with masked heart failure with preserved ejection fraction (HFpEF) in the general population. Their clinical significance for masked HFpEF in chronic obstructive pulmonary disease (COPD) is however elusive. Aim: The aim of the study was to determine the prevalence, correlation and clinical significance of AD and CPET with masked HFpEF, in non-severe COPD patients, complaining of exertional dyspnea, without clinically overt cardio-vascular (CV) comorbidities (ischaemic heart disease, heart failure, uncontrolled arterial hypertension). Methods and results: We applied CPET and echocardiography in 68 COPD subjects. Echocardiography was performed before CPET and 1-2 minutes after peak exercise. Patients were divided into two groups: patients with and without masked HFpEF. Peak E/e’ – 15 was applied as a cut-off. Chronotropic incompetence (CI) was assumed if both failure to reach the target heart rate (HR) on exercise and diminished heart rate reserve Conclusion: Abnormal HRR is the only independent predictor of masked HFpEF in non-severe COPD patients. Despite of being associated with masked HFpEF, the lower ’VO2, lower oxygen pulse, higher ’VE/’VCO2 slope and lower exercise load seem to be the consequences, rather than the triggers for it
Echocardiographic predictors for stress induced right ventricular diastolic dysfunction in non-severe chronic obstructive pulmonary disease
Въведение: При нормоксемични пациенти с хронична обструктивна белодробна болест (ХОББ) често се наблюдават белодробна съдова патология, деснокамерни структурни промени и функционални нарушения. Въпреки че те се асоциират с намален физически капацитет, екзацербации и прогресия на заболяването, тяхното ранно диагностициране и правилно лечение е затруднено. Цел: Целта на нашето проучване е да се установи честотата на стрес-индуцираната деснокамерна диастолна дисфункция (ДКДД) и нейните ехокардиографски предиктори при пациенти с нетежък ХОББ, без изявени сърдечно-съдови заболявания (ССЗ) (исхемична болест, сърдечна недостатъчност, неконтролирана артериална хипертония), които имат задух при усилие. Материал и методи: Проведено е кардиопулмонално тестуване при 104 пациенти с нетежък ХОББ. Използван е рамп-протокол. Ехокардиография е осъществена в покой и 1-2 минути след върха на натоварването. За сut-off стойности на стрес-индуцирана ДКДД е прието повишаване на деснокамерното (ДК) E/e’ съотношение > 6. Използван е ROC анализ, за да се определи кои от ехокардиографските параметри в покой биха били с диагностична стойност за стрес-индуцирана ДКДД. За оценка на тяхната предиктивна стойност са приложени уни- и мултивариантен линеарен регре-сионен анализ. Резултати: 78% от пациентите имат стрес-индуцирана ДКДД. Стойностите на деснопредсърдния обемен индекс (right atrium volume index – RAVI) над 20.55 ml/m2 доказват ДКДД с чувствителност – 86%; специфичност – 86%; стойностите на дебелината на ДК стена (right ventricular wall thickness – RVWT) над 5.25 mm са с чувствителност – 100%; специфичност – 63%; ДК E/A отношение в покой над 1.05 са с чувствителност – 79.7%; специфичност – 90.5%. Тези три ехокардиографски параметъра са най-добрите предиктори за стрес-ДКДД. При унивариантен регресионен анализ отношението ДК E/A показва най-висока стойност на отношение на шансовете (OR) – 19.73; (95% CI – 18.52-21.01); последвано от RAVI – OR 3.82; (95% CI – 2.04 -7.14). Заключение: Налице е висока честота на стрес-индуцирана ДКДД при пациенти с нетежък ХОББ, без изявено ССЗ и задух при усилие. RAVI, RVWT, ДК E/A и ДК E/e’ съотношение в покой могат да бъдат използвани като предиктори за стрес-индуцирана ДКДД. Посоченият диагностичен панел би подобрил оценката на риска и правилното терапевтично поведение при тази група пациенти. Background: Pulmonary vasculopathy, right heart structural and functional abnormalities occur even in normoxemic chronic obstructive pulmonary disease patients. Despite of being associated with functional limitation, exacerbations and disease progression, their detection and proper management is still delayed. Aim: Our aim was to establish the frequency of stress induced right ventricular diastolic dysfunction (RVDD) in non-severe COPD patients, free of clinically overt cardiovascular diseases (ischaemic heart disease, heart failure, uncontrolled arterial hypertension), who complain of exertional dyspnea and to look for echocardiographic predictors of it. Materials and method: We applied cardio-pulmonary exercise testing (CPET) in 104 non-severe, COPD patients. A ramp protocol was performed. Echocardiography was done before and 1-2 minutes after peak exercise. Cut-off values for stress induced RVDD were right ventricular (RV) E/e’ ratio > 6, measured by PWD of the tricuspid valve. Receiver operating curves were constructed for echo parameters at rest to determine if any of them may discriminate stress induced RV E/e’ > 6 or 20.55 ml/m2; sensitivity – 86%; specifi city – 86%), RVWT (cut-off > 5.25 mm; sensitivity – 100%; specifi city – 63%) and RV E/A ratio at rest (cut-off > 1.05; sensitivity – 79.7%; specifi city – 90.5%) were the best predictors of stress RV E/e. In univariate regression analysis RV E/A showed the highest OR 19.73; (95% CI – 18.52-21.01); followed by RAVI – OR 3.82; (95% CI – 2.04-7.14). Conclusion: There is a high prevalence of stress induced RVDD in non-severe COPD patients with exertional dyspnea, free of overt cardiovascular disease. RAVI, RVWT, RV E/A and RV E/e’ ratio at rest may be used as predictors for stress RVDD and may facilitate patients’ risk stratifi cation and proper management
Echocardiographic predictors for stress induced right ventricular diastolic dysfunction in non-severe chronic obstructive pulmonary disease
Въведение: При нормоксемични пациенти с хронична обструктивна белодробна болест (ХОББ) често се наблюдават белодробна съдова патология, деснокамерни структурни промени и функционални нарушения. Въпреки че те се асоциират с намален физически капацитет, екзацербации и прогресия на заболяването, тяхното ранно диагностициране и правилно лечение е затруднено. Цел: Целта на нашето проучване е да се установи честотата на стрес-индуцираната деснокамерна диастолна дисфункция (ДКДД) и нейните ехокардиографски предиктори при пациенти с нетежък ХОББ, без изявени сърдечно-съдови заболявания (ССЗ) (исхемична болест, сърдечна недостатъчност, неконтролирана артериална хипертония), които имат задух при усилие. Материал и методи: Проведено е кардиопулмонално тестуване при 104 пациенти с нетежък ХОББ. Използван е рамп-протокол. Ехокардиография е осъществена в покой и 1-2 минути след върха на натоварването. За сut-off стойности на стрес-индуцирана ДКДД е прието повишаване на деснокамерното (ДК) E/e’ съотношение > 6. Използван е ROC анализ, за да се определи кои от ехокардиографските параметри в покой биха били с диагностична стойност за стрес-индуцирана ДКДД. За оценка на тяхната предиктивна стойност са приложени уни- и мултивариантен линеарен регре-сионен анализ. Резултати: 78% от пациентите имат стрес-индуцирана ДКДД. Стойностите на деснопредсърдния обемен индекс (right atrium volume index – RAVI) над 20.55 ml/m2 доказват ДКДД с чувствителност – 86%; специфичност – 86%; стойностите на дебелината на ДК стена (right ventricular wall thickness – RVWT) над 5.25 mm са с чувствителност – 100%; специфичност – 63%; ДК E/A отношение в покой над 1.05 са с чувствителност – 79.7%; специфичност – 90.5%. Тези три ехокардиографски параметъра са най-добрите предиктори за стрес-ДКДД. При унивариантен регресионен анализ отношението ДК E/A показва най-висока стойност на отношение на шансовете (OR) – 19.73; (95% CI – 18.52-21.01); последвано от RAVI – OR 3.82; (95% CI – 2.04 -7.14). Заключение: Налице е висока честота на стрес-индуцирана ДКДД при пациенти с нетежък ХОББ, без изявено ССЗ и задух при усилие. RAVI, RVWT, ДК E/A и ДК E/e’ съотношение в покой могат да бъдат използвани като предиктори за стрес-индуцирана ДКДД. Посоченият диагностичен панел би подобрил оценката на риска и правилното терапевтично поведение при тази група пациенти. Background: Pulmonary vasculopathy, right heart structural and functional abnormalities occur even in normoxemic chronic obstructive pulmonary disease patients. Despite of being associated with functional limitation, exacerbations and disease progression, their detection and proper management is still delayed. Aim: Our aim was to establish the frequency of stress induced right ventricular diastolic dysfunction (RVDD) in non-severe COPD patients, free of clinically overt cardiovascular diseases (ischaemic heart disease, heart failure, uncontrolled arterial hypertension), who complain of exertional dyspnea and to look for echocardiographic predictors of it. Materials and method: We applied cardio-pulmonary exercise testing (CPET) in 104 non-severe, COPD patients. A ramp protocol was performed. Echocardiography was done before and 1-2 minutes after peak exercise. Cut-off values for stress induced RVDD were right ventricular (RV) E/e’ ratio > 6, measured by PWD of the tricuspid valve. Receiver operating curves were constructed for echo parameters at rest to determine if any of them may discriminate stress induced RV E/e’ > 6 or 20.55 ml/m2; sensitivity – 86%; specifi city – 86%), RVWT (cut-off > 5.25 mm; sensitivity – 100%; specifi city – 63%) and RV E/A ratio at rest (cut-off > 1.05; sensitivity – 79.7%; specifi city – 90.5%) were the best predictors of stress RV E/e. In univariate regression analysis RV E/A showed the highest OR 19.73; (95% CI – 18.52-21.01); followed by RAVI – OR 3.82; (95% CI – 2.04-7.14). Conclusion: There is a high prevalence of stress induced RVDD in non-severe COPD patients with exertional dyspnea, free of overt cardiovascular disease. RAVI, RVWT, RV E/A and RV E/e’ ratio at rest may be used as predictors for stress RVDD and may facilitate patients’ risk stratifi cation and proper management
Left ventricular diastolic dysfunction in non-severe chronic obstructive pulmonary disease - a step forward in cardiovascular comorbidome.
Chronic obstructive pulmonary disease (COPD) augments the likelihood of having left ventricular diastolic dysfunction (LVDD)-precursor of heart failure with preserved ejection fraction (HFpEF). LVDD shares overlapping symptomatology (cough and dyspnea) with COPD. Stress induced LVDD is indicative of masked HFpEF. Our aim was to evaluate the predictive value of inflammatory, oxidative stress, cardio-pulmonary and echocardiographic parameters at rest for the diagnosis of stress LVDD in non-severe COPD patients, who complain of exertional dyspnea and are free of overt cardiovascular diseases. A total of 104 COPD patients (26 patients with mild and 78 with moderate COPD) underwent echocardiography before cardio-pulmonary exercise testing (CPET) and 1-2 minutes after peak exercise. Patients were divided into two groups based on peak average E/e': patients with stress induced left ventricular diastolic dysfunction (LVDD)-E/e' > 15 masked HFpEF and patients without LVDD-without masked HFpEF. CPET and echocardiographic parameters at rest were measured and their predictive value for stress E/e' was analysed. Markers for inflammation (resistin, prostaglandine E2) and oxidative stress (8-isoprostanes) were also determined. Stress induced LVDD occurred in 67/104 patients (64%). Those patients showed higher VE/VCO2 slope. None of the CPET parameters was an independent predictor for stress LVDD.Except for prostglandine E2, none of the inflammatory or oxidative stress markers correlated to stress E/e'. The best independent predictors for stress LVDD (masked HFpEF) were RAVI, right ventricular parasternal diameter and RV E/A >0.75. Their combination predicted stress LVDD with the accuracy of 91.2%. There is a high prevalence of masked HFpEF in non-severe COPD with exertional dyspnea, free of overt cardiovascular disease. RAVI, right ventricular parasternal diameter and RV E/A >0.75 were the only independent clinical predictors of masked HFpEF. 288
Laboratory and genetic predictors for severe COVID-19 infection
This study aims to identify laboratory and genetic markers important for COVID-19 severity to improve patient assessment and treatment. COVID-19 patients were divided into two groups based on disease severity. Clinical, laboratory (complete blood count, complete biochemical parameters - lactate dehydrogenase (LDH), serum ferritin), and genetic markers (OAS1 rs4767027) were analyzed. A total of 61 COVID-19 patients and 48 negative controls were investigated. Group I showed more often lymphopenia – 3.16 (1.39–3.89) vs 5.61(4.21–7.98), p-0.027 and thrombocytopenia – 165 (75–256) vs 212 (198–349), p-0.031, higher LDH (621 ± 218 U/L vs 312 ± 110 U/L), p-0.014. OAS1 rs4767027 genotype and allele frequencies did not differ significantly from worldwide population frequencies. Lymphopenia and thrombocytopenia are likely associated with immune inflammation and COVID-19 severity. While increased OAS1 transcript levels are correlated with reduced risk of infection, they can contribute to NLRP3 inflammasome activation once the infection has been established