Disertační práce se zaměřuje na identifikaci takových priorit hospodářské politiky, které umožní dosahování intensivního růstu evropských ekonomik bez nutnosti nadměrné fiskální nebo monetární stimulace vyvolávající makroekonomické nerovnováhy. Na základě výsledků práce lze konstatovat, že hlavními růstovými determinanty v dlouhém období jsou kvalita institucí, která je v evropském prostředí silně provázána s kvalitou lidského kapitálu a inovační kapacitou. Konkrétní implementaci těchto priorit je nicméně možné přizpůsobit specifickým podmínkách každého státu. U krátkodobé hospodářské politiky stimulující růst mají státy do značné míry možnost stanovit si priority na základě vlastních preferencí. Skandinávské státy vynikají ve vyrovnávání příjmových nerovnováh, kontinentální státy v proticyklické politice a státy liberálního modelu zase v nastavení daňového systému. Identifikované priority tímto ponechávají státům možnost přizpůsobit si do značné míry nastavení hospodářské politiky svým potřebám, za předpokladu, že národní politiky nebudou způsobovat nadměrné nerovnováhy.This thesis focuses on the identification of economic policy priorities that will allow for the intensive growth of European economies without the need for excessive fiscal or monetary stimulus inducing macroeconomic imbalances. Based on the results of the thesis, it can be stated that the main determinants of growth in the long term are the quality of institutions, which is in the European environment strongly linked to the quality of human capital and innovation capacity. However, the specific implementation of these priorities can be adapted to the specific conditions of each country. In the case of short-term growth-enhancing economic policies, states are largely given the choice of setting the priorities based on their own preferences. Scandinavian states excel in mitigating income imbalances, continental states in counter-cyclical policies and liberal model states in setting of the tax system. The identified priorities thus allow states to adapt their economic policies to a large extent to their needs, provided that national policies do not cause excessive imbalances