Denne artikel belyser coaching fra et narrativt og poststruktualistisk perspektiv. Artiklen argumenterer for, at problemer er udgangspunkt for ethvert begreb - at hver begreb starter med et problem. Problemer og begivenheder skal navngives og sættes ind i en fortælling, før de kan håndteres. Artiklen argumenterer mod, at der i coaching og ledelse tales om håb, drømme og visioner i den blå luft uden et fundament i det levede livs foretrukne erfaringer og de problemer og deres effekter, man ønsker at bekæmpe eller at håndtere. Problemer er noget, som hovedpersonen, protagonisten, i en fortælling møder på sin vej og bøvler med. Når et problem dukker op, sker der et brud på det forventede. Dette er fundamental narrativitetsteori. I narrativ coaching kommer hovedpersonen tættere på sine værdier og færdigheder gennem fortællinger om foretrukne erfaringer. Personens glæde og handlekraft bliver styrket gennem at tætne kontakten til foretrukne erfaringer, værdier og færdigheder. Dermed opløses problemets magt over personen. Det er coachens opgave i samarbejde med den coachede at lade de foretrukne erfaringer og værdier guide coachingen. Det giver ikke mening at tale om "løsninger" i narrativ coaching førend der er fortalt "tykkere" historier om det foretrukne liv. Selve løsningsmetaforen er problematisk, da den relaterer sig til matematikken. Planlægning og "løsninger" kræver en meget høj grad af begrebsdannelse og sofistikeret fortælling. Der eksisterer ingen løsninger - kun eksperimenter. Artiklen indeholder en række anonymiserede eksempler og vignetter, som skal illustrere nogle af de teoretiske og metodiske pointer.