Historiskt sett har lövsågverk i Sverige haft dålig lönsamhet och få studier över konstadsfördelningen har gjorts. Syftet med detta arbete är därför att kartlägga ett lövsågsverks kostnader och intäkter för att kunna göra beräkningar på vilken produktion som krävs för att sågverket ska bli lönsamt.
Två provsågningar genomfördes för att få svar på utbytet i sågverkets klingsåg respektive bandsåg. Uppgifter om sågverkets kostnader och intäkter togs fram med hjälp av personal på sågverket.
Provsågningarna visade att sågutbytet i klingsågen var 24,3 % och 62 % i bandsågen. Några av anledningarna till det låga utbytet i klingsågen var att endast en dimension tillverkades, brädor som inte höll kvalitetskraven flisades upp och att marginalerna för virkets krympning i torkprocessen var onödigt tilltagna. Anledningen till det höga utbytet i bandsågen var att brädorna mättes in okantade.
Råvarukostnaden står för 63,6 % av kostnaderna i sågverket, produktionskostnaden för 11,4 %, personalkostnaden för 14,7 %, administrationskostnaden för 5,2 % och avskrivningarna för 5,2 %.
Slutsatsen är att det med rådande kostnader och priser på de färdiga produkterna är svårt att få lönsamhet i klingsågen medan bandsågen visar ett positivt resultat. Förslag på åtgärder för att få klingsågen lönsam är att sänka råvarukostnaden, höja priset på de färdiga produkterna eller lyckas förbättra sågutbytet genom att hushålla med råvaran och investera i ny utrustning