Värdepappersmarknaden är en del av det globala finansiella system vars samhälleliga uppgift är att allokera och omfördela ekonomiska tillgångar, investeringar och risk. För att på bästa sätt fylla dessa funktioner krävs att marknaden är effektiv och likvid samt att priserna på marknaden reagerar enligt ny information.
Hoten mot en sådan välfungerande marknad är påtagliga och lagstiftaren har i omgångar under de senaste decennierna intervenerat för att förebygga skadliga beteenden. En av de centrala interventionerna är förbud mot marknadsmissbruk som riktar sig mot skapandet och utnyttjandet av informationsasymmetrier. Marknadsmanipulation är ett sådant beteende och förbudsbestämmelser finns både i värdepappersmarknadens myndighetsreglering och bland de civilrättsliga normerna.
Avhandlingen undersöker utifrån två frågeställningar en skadelidande investerares roll i marknadsmanipulation i straffprocessen.
Forskningsfrågans första led har bakgrund i den, tidvis, omfattande kritik som förts fram i inhemsk doktrin gällande oklart ersättningsansvar i värdepappersmarknadsbrott och avsaknad av målsägande. Avhandlingen analyserar målsägandebegreppet i marknadsmanipulation utgående från en hybriddefinition som kompletterar Granfelts målsägandedefinition med processuella definitioner. Inget av de målsägandekriterier avhandlingen analyserat tyder på att en skadelidande investerare kan beviljas målsägandeställning i marknadsmanipulation.
Forskningsfrågans andra led analyserar en skadelidande investerares möjlighet att bevaka sina intressen som tredje man i straffprocessen. Denna möjlighet synes framför allt vara beroende av att den rättsliga dimensionen av skada i marknadsmanipulation klargörs i lagstiftningen. Detta förutsätter, förutom förtydligande av vissa skadeståndsrättsliga frågor, (1) klargörande av om den enskildes skada i marknadsmanipulation kan utredas vid förundersökningen och (2) i vilka fall den skadelidande investeraren kan kumulera sitt skadeståndsanspråk enligt adhesionsprincipen att behandlas i brottmålsrättegången samt (3) tydligare normer och praxis beträffande när domstolen i brottmålsrättegång i marknadsmanipulation ska separera åtalet och det privaträttsliga anspråket enligt lag om rättegång i brottmål