Tutkimuksen tarkoituksena on selvittää mielenterveyden kokemusasiantuntijoiden kokemuksia toiminnan henkilökohtaisista merkityksistä ja koetuista yhteiskunnallisista vaikutusmahdollisuuksista. Lisäksi selvitetään kokemusasiantuntijatoiminnan historiallista kehitystä ja kartoitetaan toiminnan eri muotoja nykytilanteessa.
Tutkimuksen näkökulma on fenomenologis-hermeneuttinen, jolloin kokemuksien ja merkitysten kuvaamisen lisäksi analyysiin liittyy tulkitseva tutkimusote. Näkökulma perustuu holistiseen ihmiskäsitykseen. Tutkimusaineisto on kerätty fokusryhmäkeskustelujen avulla. Tutkimuksen fokusryhmäkeskusteluihin osallistui kahdeksan henkilöä kahteen erilliseen ryhmään jaettuna. Tutkimusaineisto on jäsennelty analyysin vaiheiden aikana tutkijan aineistosta jaottelemiin merkityskategorioihin, joiden sisältöjen kuvaamiseen ja tulkitsemiseen analyysi ja tutkimustulokset perustuvat. Laajasta aineistosta on valittu tutkittavaa ilmiötä monipuolisesti kuvaavia otteita suorina lainauksina keskusteluista tutkijan jaottelemina ja tulkitsemina eri merkityskategoiden kuuluviksi sisällöiksi. Kokemusasiantuntijuuden historiallisen kehityksen tarkastelussa on lisäksi käytetty kirjallisia lähteitä.
Tutkimuksen johtopäätöksinä on, että kokemusasiantuntijat kokevat toimintansa mielekkääksi. He kertovat saavansa mielekästä sisältöä elämään ja tärkeitä sosiaalisia suhteita. He kertovat aidoista voimaantumisen kokemuksista pystyessään vaikuttamaan asioihin. Samalla kerrotaan koettavan riittämättömyyden tunnetta ja epävarmuutta lisääntyvän toiminnan ja tulevaisuuden haasteiden edessä. Koetaan, että kokemusasiantuntijana voidaan aidosti vaikuttaa mielenterveysongelmia kohtaan tunnettuihin negatiivisiin asenteisiin ja päästään myös vaikuttamaan tulevien mielenterveysalan ammattilaisten asenteisiin opiskeluvaiheessa. Omakohtaisiin kokemuksiin perustuvien tunteiden välittäminen mielenterveysongelmiin liittyen koetaan hyvin tärkeäksi