El treball presenta un experiment adreçat a resoldre un dels principals reptes de la fonètica forense: la identificació de locutor. El punt de referència adoptat és la noció de camp de dispersió, és a dir, el conjunt de freqüències obtingudes a partir d’una sèrie estadísticament representativa de realitzacions, en el nostre cas de les vocals tòniques [i], [a] i [u]. Aquest principi s’ha aplicat a tres nivells registrals de veu, tots ells pertanyents al català central, distribuïts així: una selecció de fragments, extreta de sengles entrevistes a tres polítics popularment molt coneguts, i dues rèpliques fonològicament idèntiques per a cada fragment, una de repetida i una altra d’imitada, executades per dos especialistes professionals amb un total de nou resultats, tres per a cada polític. Els primers resultats obtinguts són, com a mínim, tendencialment positius.This paper presents an experiment addressed to solve one of the main challenges in forensic phonetics: the speaker recognition. The point of reference taken is the notion of range of dispersion, that is, the set of frequencies obtained from a statistically representative series of realizations, in this case from the stressed vowels [i], [a] and [u]. This principle has been applied to three voice register levels, all of them belonging to Central Catalan, distributed as follows: a selection of passages, extracted from interviews to three well- nown politicians, and two phonologically identical replicas for each passage, a repeated and an imitated one, performed by two professional impersonators leading to a total of nine results, three for each politician. The preliminary results show, at least, some positive tendencies