У статті порівняно твори М. Асуели «Ті, хто знизу», І. Бабеля «Кінармія» та О. Серафимовича «Залізний потік», об’єднаних концептуальною близькістю у відтворенні революційного руху. Досліджено соціально-психологічні механізми створення стихійного масового потоку під час революції. Увагу приділено «циркулярній реакції», що призводить до ситуаційного стирання індивідуальних відмінностей і перетворення особистостей у масу.
Модель поведінки людини в революційному русі можна тлумачити як раціональну реакцію на ірраціональні соціальні обставини: негативні структурні зміни у суспільстві створюють основу для революційних настроїв, які сприймаються як відповідь на соціальні негаразди. Приктичним виявом такого стану є стихійна масова поведінка.
Стихія заразлива, тому вплив масової свідомості уможливлює безкарну демонстрацію особливого емоційного підйому. Напруга, що зростає у процесі «емоційного кружляння», призводить до насильницьких дій. Такий рух зазвичай відображено ритмом маршу, неспинним масовим потоком, відгомонами пострілів, криків і кривавими сутичками. Письменники підкреслюють грандіозні масштаби цього явища, його нездоланну силу.
Сюжет кожного з названих творів заснований на зображенні одного або декількох епізодів революції й породженого нею руху, що тлумачиться амбівалентно: як піднесений порив, так і руйнівний бунт.
У романах про революцію активно використано фактографічний та нарисово-художній матеріал; автори надають перевагу фрагментації, яка не передбачає цілісного за сюжетними, стильовими та іншими параметрами тексту. Таку мозаїчність доцільно пояснити зображенням революції у русі, який невпинно дрібниться.
Зображення дійсності у вище названих художніх творах доводить: потрапивши під вплив революційних ідей, що репрезентують швидше «розумовий настрій», ніж ясну і логічну теорію, маси надихаються на повстання і протести в формі стихійного та руйнівного пориву