U ovom radu vršena je adsorpcija estrogenih hormona (estrona, 17β-estradiola i
17α-etinilestradiola) na različitim ugljeničnim materijalima, u cilju ispitivanja primenljivosti ovih
materijala za uklanjanje estrogenih hormona iz vode. Materijali korišćeni u eksperimentalnom delu
ovog rada bili su hemijski modifikovani i nemodifikovani karbon kriogel i ugljenične nanocevi, kao
i aktivirani i neaktivirani hidrotermalni ugljenik i aktivirane ugljenične tkanine. Hemijska
modifikacija materijala vršena je pomoću KOH, HNO3 ili HCl. Na osnovu eksperimentalnih
podataka ispitana je kinetika adsopcije, konstruisane su adsorpcione izoterme i upoređene sa
teorijskim modelima. Vršena je i desorpcija hormona, da bi se ispitala mogućnost regeneracije
adsorbenta. Koncentracija ispitivanih hormona u rastvoru nakon adsorpcije određena je metodom
tečne hromatografije - tandem masene spektrometrije. Karakterizacija površine ugljeničnih
materijala vršena je primenom BET metode, kao i određivanjem pH-vrednosti vodenih suspenzija
materijala, merenih nakon dostizanja ravnoteže (engl. pH slurry). Najveća efikasnost adsorpcije
postignuta je na nemodifikovanim ugljeničnim nanocevima, dok su u pogledu desorpcije najbolje
rezultate pokazale ugljenične nanocevi modifikovane sa KOH