Tutkimuksessa selvitettiin suomalaisessa vankeinhoidossa seksuaalirikollisille kohdennetun STOP-ohjelman vaikuttavuutta. Ohjelman suorittaneille vangeille (n = 143) muodostettiin tapausverrokkiasetelmalla kontrolliryhmä (n = 143) laajemmasta seksuaalirikollisvankien otoksesta (n = 693) havaittujen seksuaalirikosten uusimista ennustavien muuttujien (aikaisemmat tuomiot seksuaalirikoksista, kontaktiton seksuaalirikos, vankeuden pituus ja seuranta-ajan pituus) perusteella. Ohjelman vaikuttavuutta mitattiin vapautumisen jälkeen tehdyillä uusilla seksuaalirikoksilla, jotka olivat johtaneet seuranta-ajan kuluessa vankeus- tai yhdyskuntaseuraamukseen. Keskimäärin 7.5 vuoden seuranta-aikana 8 ohjelman suorittanutta vankia (5.6 %) oli saanut uuden tuomion seksuaalirikoksesta; kontrolliryhmässä rikoksen uusiminen oli lähes kaksinkertaista (10.5 %). Ryhmien välinen ero ei kuitenkaan ollut tilastollisesti merkitsevä, mikä saattaa johtua seksuaalirikollisten pienestä määrästä sekä lähtökohtaisesti matalasta uusimistasosta eikä ohjelman tehottomuudesta sinänsä