3 research outputs found
MARKERLESS VIDEO-BASED ESTIMATION OF 3D APPROACH VELOCITY IN THE JAVELIN THROW
The purpose of this study was to explore the usefulness of a markerless open-source human pose estimation algorithm, for estimating centre of mass (CoM) velocity in the javelin throw at three discrete time instances: the last right leg touchdown (RLTD), brace leg touchdown (BLTD) and release. Forty throws from four right-handed javelin throwers were simultaneously captured with two high-speed video cameras and a 16-camera marker-based Vicon motion capture system. For horizontal resultant velocity (Velhor), the method demonstrated excellent validity at RLTD, whereas at BLTD and release errors were notable. Based on these findings, CoM Velhor can be estimated using the proposed method with promising accuracy at RLTD. At BLTD and release, using a CoM segment model with arms in more optimized measurement conditions might further improve the accuracy
Seiväshypyn lajianalyysi ja harjoittelun ohjelmointi
Joutsen, Tero. 2007. Seiväshypyn lajianalyysi ja harjoittelun ohjelmointi. Valmentajaseminaarityö. Liikuntabiologian laitos, Jyväskylän yliopisto. Seiväshyppy on yksi yleisurheilun hyppylajeista, jossa tarvitaan erityisesti hyvää lajitekniikkaa, nopeutta, voimaa ja riittävää rohkeutta lajisuorituksen toteuttamiseen. Biomekaanisesti seiväshyppysuoritus voidaan jakaa useisiin eri vaiheisiin. Näitä vaiheita ovat mm. vauhdinjuoksuvaihe, ponnistusvaihe, seipään tukivaihe ja lentovaihe. Oikean tekniikan hallitsemista edesauttaa hyvä koordinaatiokyky. Seiväshyppykilpailu on kestoltaan useita tunteja, mutta yksittäisen suorituksen kesto on alle 10 sekuntia. Suoritusten välillä olevat tauot ovat puolestaan riittäviä mahdollistaen käytettävien välittömien energiavarastojen (ensisijaisesti adenosiinitrifosfaatin tuotto kreatiinifosfaatin avulla) täyttymisen. Huippuhyppääjien yhteisenä piirteenä voidaan pitää nopeiden motoristen yksiköiden korostunutta osuutta. Tämä mahdollistaa lajissa tarvittavien nopeuden ja räjähtävän voiman kehittymisen riittävälle tasolle. Koska ylimääräinen paino vaatii lisää energia ylöspäin nousemiseen, kuuluu painonhallinta olennaisena osana seiväshyppyyn, varsinkin kilpailukaudella. Huippumieshyppääjien kuopalletulonopeus vaihtelee 9.5-10 m/s välillä. Parhaat naiset saavuttavat puolestaan noin 9 m/s nopeuden. Kuoppaanviennissä syntyvät törmäysvoimat ovat miehillä suuruudeltaan 400-700 kg. Parhaat mieshyppääjät pystyvät käyttämään seipäitä, jotka on tehty 12-20 kg painavammille hyppääjille. Huipulla vaadittava otekorkeus on miehillä noin 5 m ja naisilla 4.3 m. Miehet hyppäävät keskimäärin metrin otekorkeutensa yläpuolelta ja naiset noin 70 cm. Huipputuloksen tekeminen seiväshypyssä vaatii aina, että kaikki osa-alueet ovat kunnossa. Pelkkä hyvä fyysinen puoli ei mahdollista huipputulosta, mikäli tekniikka ei ole kunnossa. Myös mahdolliset pelkotilat (rohkeuden puute) esim. luokkaantumisten jäljiltä vaikuttavat negatiivisesti tulokseen. Seiväshyppääjän harjoittelu on todella monipuolista. Se muistuttaa melko paljon moniottelujen harjoittelua. Harjoitusmäärien tulisi kasvaa nuosujohteisesti aikuisikään asti. Harjoitteluvuosi jakautuu ylimeno-, peruskunto-, kilpailuun valmistavaan ja kilpailukauteen. Vuoden aikana on yleensä kaksi kilpailukautta, hallikausi ja kesän kilpailukausi. Kahden kilpailukauden malli on kehon kehittymisen kannalta hyödyllinen. Painonhallinnalla on tärkeä rooli seiväshypyssä, varsinkin kilpailukaudella. Viimeistään kilpailuun valmistavalla kaudella tulee huomioida painonhallinta ohjelmassa. Painoa pudotettaessa on suositeltavaa käyttää hidasta menetelmää, jolloin pystytään säilyttämään hankitut fyysiset ominaisuudet parhaiten. Asiasanat: Seiväshyppy