83 research outputs found
BlizanaÄka trudnoÄa i preeklampsija
Zadnjih deset godina uÄinjen je znaÄajan napredak o patofiziologiji preeklampsije kao i moguÄnostima lijeÄenja, meÄutim, joÅ” je mnogo toga ostalo za istraživanje. U ovom poglavlju autori prikazuju novija kliniÄka istraživanja, klasifikaciju i definicije hipertenzije, preeklampsije/eklamspije i HELLP sindroma AmeriÄkog druÅ”tva ginekologa i opstetriÄara iz 2013. godine. Pojavnost preeklampsije u blizanaÄkoj trudnoÄi je dva do tri puta ÄeÅ”Äa u odnosu na jednoplodnu trudnoÄu
Pregnancy outcome and liraglutide levels in serum and umbilical vein blood of a woman with type 2 diabetes. A case report
Background: According to FDA guidelines, liraglutide should be used on the basis of careful consideration in pregnant women with Type 2 diabetes mellitus. The aim of the present study was to record the concentration of liraglutide in maternal and umbilical vein serum from a pregnant woman treated with liraglutide. Case report: The pregnant woman we present in this case report is a 28-year-old diagnosed with Type 2 diabetes mellitus for 7 years. In spite of high insulin dose her glycaemia was poorly controlled, she developed dyslipidaemia and her body weight increased; thus, her diabetologist prescribed liraglutide injections and metformin. At booking, obstetrical ultrasound confirmed intrauterine pregnancy of 8 gestational weeks. The patient was informed about all possible consequences for her foetus that might be caused by liraglutide therapy during pregnancy. She continued her treatment with liraglutide and metformin medication throughout pregnancy. Her pregnancy was terminated by elective Caesarean section at 39 gestational weeks; a healthy newborn male was delivered. The concentration of liraglutide was measured in maternal and umbilical vein serum. Conclusion: There was no significant transfer of liraglutide from the circulation of the treated mother to her fetus, at least 3.5 h after the drug application
Važnost primjene niskomolekularnog heparina kod trudnica s nasljednom trombofilijom za dobar perinatalni ishod
The aim of the study was to establish the importance of low molecular weight heparin (LMWH) treatment for good pregnancy outcome in patients with hereditary thrombophilia. This retrospective study included 70 patients with inherited thrombophilia who gave birth at Zagreb University Hospital Center in the period from January 2014 to January 2015. Fifty-seven women were treated and 13 women were not treated with LMWH. Perinatal outcome was significantly better in women with hereditary thrombophilia who were treated with heparin during pregnancy as compared with women without LMWH (p=0.006). Regardless of heparin therapy, patients with hereditary thrombophilia alone had a significantly better perinatal outcome as compared with women who, along with hereditary thrombophilia, had a history of habitual abortions (p=0.035) or intrauterine fetal death (p=0.033). Women treated with heparin had better perinatal outcome if they were without a history of recurrent or non-recurrent fetal loss (p=0.088). In the group without LMWH, perinatal outcome was significantly better in women with no history of habitual abortions as compared with women with recurrent miscarriages (p=0.047). Administration of LMWH is justified in women with hereditary thrombophilia and a history of adverse perinatal outcome.Cilj ove studije bio je ustanoviti komplikacije trudnoÄe i važnost primjene niskomolekularnog heparina za poboljÅ”anje perinatalnog ishoda kod trudnica s nasljednom trombofilijom. Retrospektivno su analizirani podatci 70 trudnica s dokazanom hereditarnom trombofilijom i urednom ili optereÄenom opstetriÄkom anamnezom koje su poroÄene u Klinici za ženske bolesti i poroÄaje u razdoblju od sijeÄnja 2014. do sijeÄnja 2015. Njih 57 lijeÄeno je niskomolekularnim heparinom, dok kod ostalih 13 žena nije provedena antikoagulantna terapija. Ispitanice s nasljednom trombofilijom koje su tijekom trudnoÄe uzimale heparinsku terapiju imale su statistiÄki znaÄajno bolji perinatalni ishod u odnosu na ispitanice s nasljednom trombofilijom bez antikoagulantne terapije (p=0,006). Ispitanice s hereditarnom trombofilijom i urednom opstetriÄkom anamnezom imale su statistiÄki znaÄajno bolji perinatalni ishod u odnosu na ispitanice s trombofilijom i prethodnim habitualnim pobaÄajima (p=0,035) ili intrauterinom smrti Äeda (p=0,033). Ispitanice s hereditarnom trombofilijom i urednim prethodnim trudnoÄama koje su lijeÄene heparinom imale su neÅ”to bolji perinatalni ishod u odnosu na skupinu s trombofilijom i prethodnim mors fetus in utero kod kojih je takoÄer primjenjivana antikoagulantna terapija (p=0,088). U skupini ispitanica s hereditarnom trombofilijom a bez heparinske terapije, ispitanice bez habitualnih pobaÄaja u anamnezi imale su statistiÄki znaÄajno bolji perinatalni ishod u odnosu na trudnice s habitualnim pobaÄajima (p=0,047). Primjena niskomolekularnog heparina za
bolji perinatalni ishod opravdana je kod trudnica s nasljednom trombofilijom i optereÄenom opstetriÄkom anamnezom
BlizanaÄka trudnoÄa
U ovom broju Äasopisa Gynaecologia et Perinatologia prikazane su najnovije spoznaje o blizanaÄkoj trudnoÄi. Autori istiÄu važnost dijagnoze korioniÄnosti prije 14. tjedna trudnoÄe jer taj podatak odreÄuje kako Äe se voditi trudnoÄa. U antenatalnoj skrbi je potrebno ultrazvuÄnim pregledom odrediti koliÄinu plodove vode svaka 2 tjedna, a svaka 4 tjedna procjenu fetalnog rasta. U usporedbi s dikorionskim blizancima, monokorionski blizanci imaju poveÄan rizik od spontanog pobaÄaja, prijevremenog poroÄaja, intrauterinog zastoja u rastu, neravnomjernog rasta, intrauterine smrti fetusa i feto-fetalnog transfuzijskog sindroma. Fetoskopska laserska fotokoagulacija placentnih aterio-venskih anastomoza poveÄava Å”ansu za preživljenjem i smanjuje rizik za prijevremeno raÄanje monokorionskih blizanaca u kojih je dijagnosticiran feto-fetalni transfuzijski sindrom
HIGH DOSE CORTICOSTEROIDS AND IMMUNOGLOBULINS IN IDIOPATHIC THROMBOCYTOPENIC PURPURA DURING PREGNANCY ā CASE REPORT
Idiopatska trombocitopeniÄna purpura je autoimuna bolest obilježena brojem trombocita manjim od 150 000/ĀµL te poviÅ”enim rizikom krvarenja u kožu i sluznice. DosadaÅ”nja literatura pokazuje da iako trudnoÄa ne poveÄava izraženost simptoma bolesti te je perinatalni ishod u konaÄnici dobar, potrebno je uložiti puno truda u praÄenje i lijeÄenje ovakvih bolesnica kako bi se izbjegle teÅ”ke posljedice koje su moguÄe. Ovaj prikaz sluÄaja obuhvaÄa praÄenje i lijeÄenje bolesnice sa samo 1000/ĀµL trombocita u krvi pri dolasku i joÅ” jednom tijekom trudnoÄe, a bolesnica je lijeÄena po novijim ASH (American Society of Hematology) te BCSH (British Commettee for Standards in Hematology) smjernicama s individualizacijom u pristupu, kako smjernice obaju druÅ”tava i predlažu. Bolesnica je podvrgnuta kiruÅ”kom dovrÅ”enju trudnoÄe s odliÄnim perinatalnim ishodom te je izbjegnuta poslijeporoÄajna trombocitopenija djeteta.Idiopathic thrombocytopenic purpura is autoimmune disease with platelet count less than 150 000/ ĀµL and with greater risk of skin and mucous membrane hemorrhage. Though pregnancy doesnāt increase expression of symptoms and perinatal outcome is eventually good the literature so far points necessity of evaluation and treatment to avoid possible severe consequences. This case report comprises evaluation and treatment of patient with platelet count of only 1000/ĀµL at hospital admittance and once more during pregnancy. The pregnant woman was treated according to recent guidelines of ASH (American Society of Hematology) and BCSH (British Commettee for Standards in Hematology) accepting individual approach as guidelines suggest. Cesearean section was performed and good perinatal outcome was accomplished, thereby postpartal thrombocytopenia of an infant was avoided
Sindromi feto-fetalne transfuzije i fetalne anemije-policitemije
Sindromi feto-fetalne transfuzije (engl. Twin to Twin Transfusin Syndrom, TTTS) i fetalne anemije i policitemije (engl. Twin Anemia and Polycytemia Syndrom, TAPS) su komplikacije koje su karakteristiÄne za monokorionski blizanaÄku trudnoÄu i njihovu zajedniÄku cirkulaciju. Kroz anastomoze krvnih žila posteljice dolazi do stalne izmjene krvi izmeÄu blizanaca Å”to rezultira teÅ”kom patologijom. Feto-fetalni transfuzijski sindrom se javlja u 10-15% monokorionskih trudnoÄa ili u približno 0,07% svih trudnoÄa, a sindrom fetalne anemije i policitemije se javlja u 3-5% monokorionskih trudnoÄa. Fetalni transfuzijski sindrom je karakteriziran pojavom polihidramnija u blizanca primatelja i oligohidramnija u blizanca davatelja, dok je kod bolesti fetalne anemije policitemije velika neusklaÄenost u razinama hemoglobina izmeÄu blizanaca. Fetoskopska laserska fotokoagulacija krvnožilnih anastomoza je najuspjeÅ”nija metoda lijeÄenja feto-fetalne transfuzijske bolesti i sindroma fetalne anemije i policitemije
Antenatalna skrb blizanaÄke i viÅ”eplodne trudnoÄe
BlizanaÄke i viÅ”eplodne trudnoÄe optereÄene su poveÄanom uÄestaloÅ”Äu gotovo svih poznatih komplikacija, izuzev prenoÅ”enja i makrosomije. NajveÄa opasnost krije se u poveÄanoj uÄestalosti prijevremenog poroÄaja uz znaÄajno viÅ”i perinatalni mortalitet i kratkoroÄni i dugoroÄni morbiditet u roÄene djece. Tijek i ishod viÅ”eplodnih trudnoÄa znaÄajno optereÄuju intrauterini zastoj u rastu jednog ili viÅ”e plodova te kongenitalne anomalije uz dodatno poveÄanje perinatalnog mortaliteta i morbiditeta. U monokorionskih blizanaÄkih trudnoÄa nalazimo i specifiÄne patoloÅ”ke entitete: meÄublizanaÄki transfuzijski sindrom, meÄublizanaÄku anemiju-policitemiju, meÄublizanaÄka obrnuta arterijska perfuzija na koje tijekom antenatalne skrbi treba misliti i pravovremeno ih prepoznati i dijagnosticirati
Sindromi feto-fetalne transfuzije i fetalne anemije-policitemije
Sindromi feto-fetalne transfuzije (engl. Twin to Twin Transfusin Syndrom, TTTS) i fetalne anemije i policitemije (engl. Twin Anemia and Polycytemia Syndrom, TAPS) su komplikacije koje su karakteristiÄne za monokorionski blizanaÄku trudnoÄu i njihovu zajedniÄku cirkulaciju. Kroz anastomoze krvnih žila posteljice dolazi do stalne izmjene krvi izmeÄu blizanaca Å”to rezultira teÅ”kom patologijom. Feto-fetalni transfuzijski sindrom se javlja u 10-15% monokorionskih trudnoÄa ili u približno 0,07% svih trudnoÄa, a sindrom fetalne anemije i policitemije se javlja u 3-5% monokorionskih trudnoÄa. Fetalni transfuzijski sindrom je karakteriziran pojavom polihidramnija u blizanca primatelja i oligohidramnija u blizanca davatelja, dok je kod bolesti fetalne anemije policitemije velika neusklaÄenost u razinama hemoglobina izmeÄu blizanaca. Fetoskopska laserska fotokoagulacija krvnožilnih anastomoza je najuspjeÅ”nija metoda lijeÄenja feto-fetalne transfuzijske bolesti i sindroma fetalne anemije i policitemije
BlizanaÄka trudnoÄa i preeklampsija
Zadnjih deset godina uÄinjen je znaÄajan napredak o patofiziologiji preeklampsije kao i moguÄnostima lijeÄenja, meÄutim, joÅ” je mnogo toga ostalo za istraživanje. U ovom poglavlju autori prikazuju novija kliniÄka istraživanja, klasifikaciju i definicije hipertenzije, preeklampsije/eklamspije i HELLP sindroma AmeriÄkog druÅ”tva ginekologa i opstetriÄara iz 2013. godine. Pojavnost preeklampsije u blizanaÄkoj trudnoÄi je dva do tri puta ÄeÅ”Äa u odnosu na jednoplodnu trudnoÄu
Antenatalna skrb blizanaÄke i viÅ”eplodne trudnoÄe
BlizanaÄke i viÅ”eplodne trudnoÄe optereÄene su poveÄanom uÄestaloÅ”Äu gotovo svih poznatih komplikacija, izuzev prenoÅ”enja i makrosomije. NajveÄa opasnost krije se u poveÄanoj uÄestalosti prijevremenog poroÄaja uz znaÄajno viÅ”i perinatalni mortalitet i kratkoroÄni i dugoroÄni morbiditet u roÄene djece. Tijek i ishod viÅ”eplodnih trudnoÄa znaÄajno optereÄuju intrauterini zastoj u rastu jednog ili viÅ”e plodova te kongenitalne anomalije uz dodatno poveÄanje perinatalnog mortaliteta i morbiditeta. U monokorionskih blizanaÄkih trudnoÄa nalazimo i specifiÄne patoloÅ”ke entitete: meÄublizanaÄki transfuzijski sindrom, meÄublizanaÄku anemiju-policitemiju, meÄublizanaÄka obrnuta arterijska perfuzija na koje tijekom antenatalne skrbi treba misliti i pravovremeno ih prepoznati i dijagnosticirati
- ā¦